Справа № 480/3622/19
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2019 р. справа № 480/3622/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Бондаря С.О.
за участю секретаря судового засідання - Алексеєнко Є.А.
представника позивача - Менько Д.Д.
представника відповідача - Арістархової Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/3622/19
до Сумської митниці Державної митної служби України
про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-
ВСТАНОВИВ:
Сумська митниця ДФС, заперечуючи проти позову, свою позицію обґрунтовує тим, що під час митного оформлення автомобіля марки Mercedes-Benz, модель В200, придбаного позивачем, встановлено порушення вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України, а саме: до митниці не було надано документи, що документально підтверджували заявлені відомості при митну вартість автомобіля. Крім того, у наданих документах в ході митного оформлення були виявлені розбіжності у відомостях щодо транспортного засобу, щодо реєстраційного номеру, відсутні відомості про пошкодження автомобіля. Тому оскаржуване рішення та картка відмови є правомірними (а.с.25-31).
Представником позивача подана відповідь на відзив, в якій він зазначив, що позиція відповідача, викладена у відзиві на позов є необґрунтованою, тому наполягав на позовних вимогах (а.с.74-77).
Ухвалою суду від 16.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
З огляду на обставини, викладені у відзиві на позов, ухвалою суду від 18.10.2019 справа призначена в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача Менько Д.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача Арістархова Л.С. позов не визнала з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 27.08.2019 декларантом ОСОБА_1 було подано до митного оформлення митну декларацію № UA 805220.2019.004341, згідно якої Сумській митниці пред`являвся до митного оформлення легковий автомобіль, що був у використанні після ДТП, марки Mercedes-Benz, модель В200, рік виготовлення 2015, вартість якого визначено декларантом за ціною договору на підставі фактури № 434007 від 31.07.2019 в розмірі 7700 Євро.
Крім самої МД до митного оформлення були подані також інші документи, перелік яких було наведено у графі 44 вказаної МД, а саме:
- рахунок-фактура (інвойс) № 434007 від 31.07.2019;
- платіжний документ від 06.08.2019 про перерахування компанії GEDSTED AUTOHANDEL A/S 4000 євро відповідно до фактури № 434007 від 31.07.2019 за автомобіль К1437, 2015, MERCEDES-BENZ В200, номер кузова НОМЕР_1 ;
- платіжний документ від 08.08.2019 про перерахування компанії GEDSTED AUTOHANDEL A/S 3700 євро відповідно до фактури № 434007 від 31.07.2019 за автомобіль К1437, 2015, MERCEDES-BENZ В200, номер кузова НОМЕР_1 ;
- акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA205010/2019/122302 від 16.08.2019;
- копія митної декларації країни відправлення 19DK00310021E2A3A0 від 12.08.2019;
Проте, після направлення митної декларації до автоматизованої системи митного оформлення (АСМО) для митного контролю та митного оформлення автомобіля спрацювала система управління ризиками за кодом 102-5 «Можливе заниження митної вартості товару».
За результатами перевірки товаросупровідних документів, які надіслано до АСМО декларантом Позивача, інспектором митниці встановлено факт відсутності документального підтвердження заявлених відомостей про митну вартість автомобіля.
Крім того, в ході виконання митної формальності щодо перевірки поданих документів виявлено також розбіжності у поданих документах.
Тому, інспектором з митного оформлення було направлено декларантові електронне повідомлення щодо необхідності додаткового надання документів згідно ст.ст. 53, 368 Митного кодексу України у зв`язку з виявленими розбіжностями в наданих до митного оформлення документах, відсутності документального підтвердження відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортований транспортний засіб, а також з метою виявлення можливості для визнання розміру заявленої митної вартості.
Декларант повідомив про відсутність додаткових документів.
Підставою коригування митної вартості в рішенні відповідачем вказано:
Основний метод не застосовувався тому, що використані декларантом відомості не є об`єктивними та достатньо підтвердженими документально. В результаті здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено наступне:
Не погоджуючись з вказаним рішенням та карткою відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 246 Митного кодексу України (МК України), метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).
Згідно з ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
Відповідно до ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 Митного кодексу України. До таких документів належать:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
При цьому, частина 3 вказаної статті встановлює, що у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (пункт 2 частини 5 статті 54).
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування (частина 3 статті 54).
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (частина 6 статті 54).
Згідно з ст. 55 Митного кодексу України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частини 2, 3 статті 57).
Системний аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що митний контроль здійснюється органом доходів і зборів лише з метою контролю правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З матеріалів справи вбачається, що після спрацювання системи управління ризиками за кодом 102-5 «Можливе заниження митної вартості товару» інспектором митниці за результатами перевірки товаросупровідних документів, які надіслано до АСМО декларантом Позивача, інспектором митниці зроблений висновок про відсутність документального підтвердження заявлених відомостей про митну вартість автомобіля.
Проте, ні в своєму рішенні ні у відзиві на позов податковим органом не зазначено в чому полягає відсутність документального підтвердження митної вартості автомобіля.
Так, в оскаржуваному рішенні вказано, що декларантом надано рахунок від 31.07.2019 №434007, згідно якого вартість автомобіля складає 7700 EUR. В наданих документах відсутні відомості щодо наявних пошкоджень транспортного засобу, які б вплинули на вартість автомобіля.
В той же час, до митної декларації була додана фактура №434007 від 31.07.2019, в якій зазначено, що автомобіль після дорожньо-транспортної пригоди (а.с.20).
Той факт, що в акті проведення огляду автомобіля не зазначені пошкодження автомобіля не свідчить про їх відсутність, оскільки митним інспектором взагалі не заповнена графа «Наявні пошкодження, ознаки експлуатації». Тобто митний інспектор в акті про проведення огляду не зазначив про наявність чи відсутність пошкоджень. Крім того, після ДТП існують пошкодження, які не можуть бути невиявленими під час проведення візуального огляду.
Тому вказаний акт не спростовує того, що автомобіль придбавався позивачем після ДТП.
Суд також зазначає, що позивачем на підтвердження митної вартості автомобіля були надані всі необхідні документи, а саме:
- платіжний документ від 06.08.2019 про перерахування компанії GEDSTED AUTOHANDEL A/S 4000 євро відповідно до фактури № 434007 від 31.07.2019 за автомобіль К1437, 2015, MERCEDES-BENZ В200, номер кузова НОМЕР_1 ;
- платіжний документ від 08.08.2019 про перерахування компанії GEDSTED AUTOHANDEL A/S 3700 євро відповідно до фактури № 434007 від 31.07.2019 за автомобіль К1437, 2015, MERCEDES-BENZ В200, номер кузова НОМЕР_1 ;
- копія митної декларації країни відправлення 19DK00310021E2A3A0 від 12.08.2019.
Жодних протиріч чи неповноти щодо визначення митної вартості автомобіля у вказаних документах не існує.
Тобто, позивачем подані органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Отже у митного органу, після перевірки наданих позивачем документів не було обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість автомобіля, або відсутні у цих документах всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відсутні відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за автомобіль (частина 6 статті 54 МК України).
Твердження відповідача про те, що відповідно до ПДР, встановлених для транспортних засобів у ЄС, при купівлі автомобіля новий власник повинен внести плату за купівлю транзитних автомобільних європейських номерів та придбати страховку на автомо біль, проте підтверджуючих документів не надано, є безпідставними, оскільки положення Митного кодек су України не вимагають надання вказаних документів для митного оформлення товару.
Посилання на відсутність будь-яких документів, які підтверджують фактичну сплату за товар, спростовуються платіжним документом від 06.08.2019 про перерахування компанії GEDSTED AUTOHANDEL A/S 4000 євро відповідно до фактури № 434007 від 31.07.2019 за автомобіль К1437, 2015, MERCEDES-BENZ В200, номер кузова НОМЕР_1 , платі жним документом від 08.08.2019 про перерахування компанії GEDSTED AUTOHANDEL A/S 3700 євро відповідно до фактури № 434007 від 31.07.2019 за автомобіль К1437, 2015, MERCEDES- BENZ В200, номер кузова НОМЕР_1 (а.с.20-22).
Згідно з міжнародними вимогами банків-кореспондентів, при відправці SWIFT- платежу в призначенні вказується дата та номер контракту. У наданих позивачем платіжних документах зазначено, що перерахування 4000 та 3700 Євро відбувалось саме під фак туру № 434007 від 31.07.2019 за автомобіль К1437, 2015, MERCEDES-BENZ В200, номер кузова НОМЕР_1 , тобто вони містить інформацію щодо кількості та вартості то вару, що є тотожною зазначеній у митній декларації № UA 805220/2019/004341 від 27.08.2019, що також ідентифікує такі платежі з оплатою вартості даного автомобіля.
Суд також звертає увагу на те, що вищевказані посилання відповідача на нібито існуючі розбіжності в документах не мають жодного відношення до визначення митної вартості автомобіля.
Враховуючи викладене, суд вважає, що декларант позивача одночасно з митною декларацією в повному обсязі надав до митниці документи, які підтверджують митну вартість транспортного засобу, згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, тоді як митниця не довела, що подані декларантом позивача документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому митниця не обґрунтувала та не довела неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом № 1).
Що стосується судових витрат на правову допомогу, суд зазначає слідуюче. Відповідно до положень ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України). Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України). На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано угоду про надання правової допомоги від 06.09.2019, квитанцію від 06.09.2019 № 69 на суму 6000 грн., детальний опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат (а.с.45-49).
Суд бере до уваги, що адвокатом складено відповідь на відзив, було проведено одне судове засідання тривалістю 1 год. 29 хв. за участю представника позивача.
Таким чином, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, суд приходить висновку, що справа не потребувала значних затрат часу, оскільки є малозначною та не вимагала значного обсягу юридичної роботи.
За таких обставин суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу мають бути компенсовані частково, в розмірі 4000 грн. та вказана сума є співмірною зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар

Повний текст рішення складений 09.12.2019.