Справа № 500/1669/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10950/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Мірінович У.А.,

час ухвалення рішення: 11:27:34,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення: 07.10.2019 р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій відповідача щодо неврахування позивачу періодів роботи з 25.01.1979 р. по 01.01.1981 р., з 01.01.1981 р. по 01.10.1984 р., з 14.11.1984 р. по 24.12.1992 р. до трудового стажу, та щодо відхилення довідки про заробіток позивача для обчислення пенсії, виданої Тернопільським орендним оптовим державним підприємством "Укропттекстильторг" за період роботи позивача з 01.01.1988 р. по 31.12.1992 р. та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до записів його трудової книжки, в тому числі періоди роботи позивача з 25.01.1979 р. по 01.01.1981р. , з 01.01.1981 р. по 01.10.1984 р., з 14.11.1984 р. по 24.12.1992 р. та провести обчислення його пенсії згідно заробітної плати за період з 01.01.1988 р. по 31.12.1992 р., відображеної у довідці про заробіток для обчислення пенсії, виданої Тернопільським орендним оптовим державним підприємством "Укропттекстильторг".

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 р. позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у формі листа від 18.06.2019 за вих. № 9067/05 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.04.2019 року про призначення пенсії. У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними щодо незарахування позивачу періодів роботи з 25.01.1979 р. по 01.01.1981р., з 01.01.1981 р. по 01.10.1984 р., з 14.11.1984 р. по 24.12.1992 р. до трудового стажу, у відхиленні довідки про заробіток позивача для обчислення пенсії, виданої Тернопільським орендним оптовим державним підприємством "Укропттекстильторг" за період роботи позивача з 01.01.1988 р. по 31.12.1992 р. та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до записів його трудової книжки, в тому числі періоди роботи позивача з 25.01.1979 р. по 01.01.1981 р., з 01.01.1981 р. по 01.10.1984 р., з 14.11.1984 р. по 24.12.1992 р., та провести обчислення його пенсії згідно заробітної плати за період з 01.01.1988 р. по 31.12.1992 р. , відображеної у довідці про заробіток для обчислення пенсії, виданої Тернопільським орендним оптовим державним підприємством "Укропттекстильторг", - відмовлено. Стягнуто в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати на суму 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення мотивоване тим, що відповідачем не надано, а судом не здобуто доказів, які б свідчили, що орган Пенсійного фонду, відмовляючи у призначенні позивачу пенсії за віком з підстав непідтвердження наявності достатнього стажу роботи, вчинив самостійно, в межах наданих повноважень, будь-які дії для перевірки обґрунтованості та достовірні відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, як і не здійснив відповідну перевірку обґрунтованості видачі довідки про заробіток. Також вказує, що суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що усі періоди роботи позивача підтверджені записами в трудовій книжці, що скріплено відповідними печатками підприємств, на яких вона працювала. Також скаржник вважає безпідставним твердження суду першої інстанції про неналежне оформлення довідки, виданої їй підприємством «Укропттекстильторг», оскільки період роботи на даному підприємстві підтверджений записами в трудовій книжці, а підприємство на даний час припинило існування, що унеможливлює подачу довідки у відповідності до вимог, на які вказує суд першої інстанції. Скаржник зазначає той факт, що у судовому засіданні суду першої інстанції ним було заявлено клопотання про виклик свідків, що могли б підтвердити роботу на вказаному підприємстві, проте суд відмовив у такому клопотанні.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на неналежність довідки про заробіток для обчислення пенсії, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в зв`язку із досягненням пенсійного віку позивач звернулася до відповідача із заявою від 15.04.2019 про призначення пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV. Водночас, до заяви позивач надала наступні документи: РНОКПП; паспорт/посвідку; трудову книжку або документи про стаж; диплом про навчання; свідоцтво про народження дитини; свідоцтво про шлюб; ін. документ, про що свідчить відповідна розписка - повідомлення. Одночасно позивачу запропоновано надати до 15.07.2019 р. довідки на підтвердження стажу роботи з 25.01.1979 по 01.01.1981, з 01.01.1981 по 01.10.1984, з 14.11.1984 по 24.12.1992, та з 02.04.1996. За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, відповідач листом від 18.06.2019 № 9067/05 відмовив позивачу у призначенні такої пенсії, мотивуючи тим, що страховий стаж позивача становить 12 років 10 місяців 7 днів, що недостатньо для призначення пенсії. При цьому, відповідач не зарахував позивачу до трудового стажу періоди роботи з 25.01.1979 по 01.01.1981, з 01.01.1981 по 01.10.1984, з 14.11.1984 по 24.12.1992, мотивуючи тим, що згідно оригіналу трудової книжки, неможливо встановити номера та дати наказів на прийом та звільнення на роботу, на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка та довідка про заробітну плату за період роботи з 01.01.1988 по 31.12.1992, видана ДП "Укропттекстильторг", не відповідає нормам чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що не відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до статті 62 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Дане положення кореспондує з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року №637, яким встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 вказаного вище Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном

Також відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України визначено, що основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка.

Враховуючи наведені законодавчі норми, колегія суддів зазначає, що в наявній в матеріалах справи трудовій книжці позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, є відповідні записи, які підтверджують періоди роботи позивачки з 25.01.1979 р. по 01.01.1981 р., з 01.01.1981 р. по 01.10.1984 р., з 14.11.1984 р. по 24.12.1992 р. Зокрема, відповідно до нак. № 10-Л від 24.01.1979 р. позивачка прийнята на роботу старшого продавця Тернопільської облконтори фірми «Одежа», та звільнена з даної посади відповідно до наказу №147 від 30.12.1980 р., у зв`язку з переходом в Тернопільське роздрібне об`єднання «Промтовари», куди прийнята наказом 2 Л від 01.01.1981 р., звідки в подальшому була звільнена наказом № 105-Л від 01.10.1984 р., за згодою сторін. Наказом №82 від 14.11.1984 р. позивачка зарахована тимчасово на посаду касира облторгбази «Укропттекстильторг», звідки наказом №23 від 24.12.1992 р. переведена товарознавцем Тернопільського орендного оптового державного підприємства «Укропттекстильторг».

Щодо твердження суду першої інстанції про неналежне оформлення трудової книжки позивача, а саме відсутності печатки на першій сторінці такої, а також неналежного оформлення довідки про заробіток для обчислення пенсії, виданої ДП «Укропттекстильторг», колегія суддів зазначає наступне.

Частиною третьою статті 44 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що органам Пенсійного фонду надано право та можливість вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Тобто після зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком, ПФУ зобов`язаний перевірити, зокрема, чи має заявник страховий стаж на підставі поданих документів до заяви для призначення такої пенсії, в тому числі на підставі трудової книжки. У разі прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії, ПФУ повідомляє про це заявника і зазначає причини такої відмови.

Водночас, суд перевіряє, зокрема, чи діяв пенсійний орган обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано. Пенсійний орган у випадку спірних правовідносин не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано, а судом не здобуто доказів, які б свідчили, що орган Пенсійного фонду, відмовляючи у призначенні позивачу пенсії за віком з підстав не підтвердження наявності достатнього стажу роботи, вчинив в межах наданих повноважень будь - які дії для перевірки обґрунтованості та достовірні відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, як і не здійснив відповідну перевірку обґрунтованості видачі довідки про заробіток, як наслідок не дотримався частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV.

Разом з тим, довідка надана позивачем суду як доказ періоду роботи з 01.01.1988 р. по 31.12.1992 р. відхилена судом у зв`язку з відсутністю в ній інформації щодо дати її видачі та прізвища посадової особи, яка її видала. Проте, як встановлено колегією суддів, неможливо перевірити запис в трудовій книжці щодо наведеного періоду роботи, оскільки згідно запису в ній від 22.01.1996 р. це підприємство було продане на аукціоні ТОВ «Мікос ЛТД».

Колегія суддів зазначає, що відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати за конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період роботи на відповідному підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Також колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком, оскільки відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

На думку колегії суддів, у випадку, коли суб`єкт владних повноважень наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин. Водночас у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, з наведеного вище можна дійти висновку, що коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що повноваження відповідача як суб`єкта владних повноважень та можливі варіанти рішень, які можуть прийматись за результатами розгляду заяви позивача чітко регламентовані нормами законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що відсутність обставин, які б перешкоджали у спірному випадку врахувати до страхового стажу наведені періоди роботи позивача, зобов`язує відповідача врахувати такі.

Колегія суддів, керуючись статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, якою неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права встановлено підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 500/1669/19 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування позивачу періодів роботи з 25.01.1979 р. по 01.01.1981р., з 01.01.1981 р. по 01.10.1984 р., з 14.11.1984 р. по 24.12.1992 р. до трудового стажу, та відхилення довідки про заробіток позивача для обчислення пенсії, виданої Тернопільським орендним оптовим державним підприємством "Укропттекстильторг" за період роботи позивача з 01.01.1988 р. по 31.12.1992 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до записів у її трудовій книжці, в тому числі періоди роботи позивача з 25.01.1979 р. по 01.01.1981 р., з 01.01.1981 р. по 01.10.1984 р., з 14.11.1984 р. по 24.12.1992 р., та провести обчислення її пенсії згідно заробітної плати за період з 01.01.1988 р. по 31.12.1992 р., відображеної у довідці про заробіток для обчислення пенсії, виданої Тернопільським орендним оптовим державним підприємством "Укропттекстильторг".

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 13.12.2019 року