Справа № 725/4245/19
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/4245/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Галичанський О.І.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

06 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 28 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Першотравневого районного суду міста Чернівці з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Київській області в особі державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області - головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у м.Києві Управління з контролю за використанням та охороною земель Заруцького Максима Сергійовича щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення від 04.07.2019 №339-ДК/0063П/07/01/-19 та №339-ДК/0062П/07/01/-19, та розгляду адміністративних проваджень за цими протоколами.

Також, позивачка просила скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення від 05.07.2019 № 339-ДК/0060По/08/01/-19, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї штраф у розмірі 340 гривень, закривши провадження по справі та скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення від 05.07.2019 № 339-ДК/0061По/08/01/-19, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї штраф у розмірі 225 гривень, закривши провадження по справі.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 28.10.2019 позов задоволено частково.

Скасовано постанову про накладання адміністративного стягнення від 05.07.2019 № 339-ДК/0060По/08/01/-19, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї штраф у розмірі 340 гривень, закривши провадження по справі.

Скасовано постанову про накладання адміністративного стягнення від 05.07.2019 № 339-ДК/0061По/08/01/-19, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї штраф у розмірі 225 гривень, закривши провадження по справі.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, відповідно до оскаржуваної постанови про накладання адміністративного стягнення від 05.07.2019 № 339-ДК/0061По/08/01/-19, винесеної державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у м. Києві Заруцьким М.С., встановлено, що ОСОБА_1 (голова ОК «Житловий-будівельний кооператив «Платинум Холл» порушила вимоги пункту а) ч.1 ст.96 Земельного кодексу України та її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено штраф у розмірі 225 гривень (а.с.21-22).

Постановою про накладання адміністративного стягнення від 05.07.2019 № 339-ДК/0060По/08/01/-19, винесеною державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у м. Києві Заруцьким М.С., встановлено, що ОСОБА_1 (голова ОК «Житловий-будівельний кооператив «Платинум Холл» порушила вимоги ст.ст.125,126 Земельного кодексу України та її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено штраф у розмірі 340 гривень (а.с. 24-25).

Підставою для їх винесення, стали протоколи про адміністративні правопорушення (а.с.17-20), у мотивувальній частині яких, описано виявлені на думку Головного управління Держгеокадастру у Київській області правопорушення у сфері використання та охорони земель у м. Києві.

Дані протоколи містять вказівку на те, що під час проведення перевірки встановлено, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :72:453:0095) здійснюється будівництво будівлі. На ділянці складовано будівельні матеріали. Земельна ділянка огороджена металевим та частково дерев`яним парканом. Доступ на ділянку обмежений, територія охороняється.

Уповноважені особи, які б могли надати документи та пояснення стосовно використання зазначеної земельної ділянки, на момент перевірки були відсутні. На територію земельної ділянки державних інспекторів не допущено.

Ці ж протоколи містять пояснення ОСОБА_1 та її підпис, згідно яких, остання не погодилась із протоколами та вказала, що відповідні докази інспектору Заруцькому М.С. були надані 04.07.2019.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 21.06.2019 був складений державними інспекторами Рудиком Б.І. та Заруцьким М.С .

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що постанови про накладання адміністративного стягнення, приписи про усунення виявлених порушень, повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу були складені 05.07.2019, тобто протягом 10 робочих днів з дня складання Акту, чим порушено пряму вимогу Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (5 робочих днів). Отже, оскаржувані постанови є протиправними.

В частині вимог щодо визнання протиправними дій відповідача щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення від 04.07.2019 №39-ДК/0063П/07/01/-19 та №339-ДК/0062П/07/01/-19, та розгляду адміністративних проваджень за цими протоколами, суд першої інстанції зазначив, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки згідно положень ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний не наділений повноваженням визнавати дії протиправними.

Колегія суддів погоджується з рішенням та висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Тобто апелянт не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, а саме відмові у визнанні протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Київській області в особі державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області - головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у м.Києві Управління з контролю за використанням та охороною земель Заруцького Максима Сергійовича щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення від 04.07.2019 №339-ДК/0063П/07/01/-19 та №339-ДК/0062П/07/01/-19, та розгляду адміністративних проваджень за цими протоколами.

Згідно з вимогами ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 №963-IV основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є, зокрема, забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Як передбачено ст.4 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно з ст.5 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до ст.9 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок.

Згідно з ст.10 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:

- безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

- давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

- складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності;

- у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення;

- викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України;

- передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення;

- проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України;

- звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 №308 затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Київській області.

За змістом підпункту 30 пункту 4 Положення №308 Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за: виконанням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту під час проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, пов`язаних із порушенням ґрунтового покриву; використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення.

Відповідно до положень підпункту 1 пункту 6 Положення №308 посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право: складати акти перевірок; давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом.

Відповідно до зазначених норм, контроль за використанням та охороною земель є прямим обов`язком інспекторів; законодавством визначено перелік конкретних дій та заходів на вчинення яких уповноважено державних інспекторів.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм слідує, що державний контроль за охороною та використанням земель може здійснюватися державним інспектором Головного управління Держгеокадастру, у тому числі, шляхом проведення перевірок, а також для реалізації завдань у сфері здійснення контролю за використанням та охороною земель державний інспектор має право, зокрема, видавати приписи, складати акти перевірки або протоколи про адміністративні правопорушення з метою притягнення винних осіб до відповідальності.

Крім того, згідно з ст.2 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що його дія поширюється на відносини, пов`язані із здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно - правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

З урахуванням висновків Верховного Суду в постанові від 17.09.2019 справа №806/1723/18 та постанові від 09.10.2019 в справі №724/1843/18 вказаним законом визначено чіткий перелік відносин, на які поширюється його дія. Особливості та обмеження перевірок визначені у вказаному Законі не відносяться до здійснення Держгеокадастром та його територіальними органами перевірок дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель.

Враховуючи те, що норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» стосуються безпосередньо сфери господарської діяльності суб`єктів господарювання та жодним чином не стосуються призначення перевірок дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель, колегія суддів зазначає, що на спірні правовідносини розповсюджуються норми ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Крім зазначеного, відповідно до Преамбули Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 №963-IV, цей Закон визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Разом з тим, старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області Рудиком Б.І. та державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області Заруцьким М.С. згідно наказу №339-ДК від 13.06.2019 проведена перевірка не самої юридичної особи, а земельних ділянок за відповідними кадастровими номерами де має місце здійснення житлового та іншого будівництва :72:453:0095).

Проте, реалізація вказаних повноважень щодо здійснення державного контролю повинна відбуватися у спосіб встановлений законодавством, зокрема, Інструкцією з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, що затверджена Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.01.2017 № 6.

Однак, ЗУ "Про державний контроль за використанням та охороною земель", не визначає процедуру проведення перевірок посадовими особами Держгеокадастру.

Так, наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №132 від 25.02.2013 був затверджений Порядок планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб`єктами господарювання вимог земельного законодавства, але вказаний наказ визнаний таким, що втратив чинність, відповідно до Наказу №24 Міністерства аграрної політики та продовольства України від 20.01.2017.

Крім того, Кабінетом Міністрів України видано Розпорядження від 10.03.2017 №169-р "Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади", яким скасовані накази міністерств та інших центральних органів виконавчої влади як такі, що не відповідають Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", за переліком згідно з додатком 1, у якому зазначений наказ Мінагрополітики №132 від 25.02.2013.

Вказане розпорядження КМ України свідчить про те, що накази міністерств та інших центральних органів виконавчої влади щодо здійснення державного нагляду (контролю) повинні відповідати Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постановах від 10.07.2018 у справі №818/1511/17 та в постанові від 10.01.2019 у справі №823/922/17.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст.286 КАС України.

Так, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у даній категорії справ, є вичерпний та не передбачає в судовому порядку визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Обов`язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, як правового акта індивідуальної дії є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, зокрема обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов`язків. З огляду на те, що в правовому регулюванні приймає участь саме те рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права та обов`язки позивача, то дії такого суб`єкта владних повноважень або його посадової особи, які здійснюються у процедурі, яка передує прийняттю рішення не можуть бути окремим предметом судового розгляду, так як такі дії не мають безпосереднього впливу на правовий статус особи, яка звернулась із позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Безпосередній вплив на обсяг прав, свобод та інтересів особи має постанова про адміністративне правопорушення, яка приймається на підставі низки процесуальних дій посадової особи суб`єкта владних повноважень.

Отже, дії відповідача щодо прийняття постанови про адміністративне правопорушення не можуть бути предметом оскарження до адміністративного суду окремо від оскарження постанови про адміністративне правопорушення. Обставини щодо правомірності дій посадової особи при прийнятті постанови входять до предмету доведення у справі за позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень (постанова про адміністративне правопорушення), а їх правова оцінка судом на відповідність встановлених законом компетенції суб`єкта владних повноважень та порядку їх вчинення може бути підставою для скасування рішення як протиправного внаслідок вчинення посадовими особами суб`єкта владних повноважень дій не у спосіб та не у порядку, встановлених законом.

Тобто, прийняття постанови - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що ефективним та достатнім способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача у даній справі є оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки, згідно ч.3 ст.286 КАС України перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у даній категорії справ, є вичерпний, тому в судовому порядку визнання протиправними дії суб`єкта владних повноважень щодо прийняття постанови не є належним самостійним способом захисту.

Відповідність та законність дій щодо складання протоколу та постанови відповідачем має оцінюватись судом, в провадженні якого знаходяться матеріали про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у сукупності з іншими доказами відповідно до процесуального закону при наданні оцінки рішенню суб"єкта владних повноважень.

Тобто, суд першої інстанції правомірно зазначив, що позовна вимога щодо визнання протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Київській області в особі державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області - головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у м.Києві Управління з контролю за використанням та охороною земель Заруцького Максима Сергійовича щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення від 04.07.2019 №339-ДК/0063П/07/01/-19 та №339-ДК/0062П/07/01/-19, та розгляду адміністративних проваджень за цими протоколами, не підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог щодо скасування оскаржуваних постанов, колегія суддів зазначає.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.53 КУпАП України використання земель не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об`єктів, які негативно впливають на стан земель, неправильна експлуатація, знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`яти до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до статті 53-1 КУпАП України самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочинну щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до п."б", "ґ" ч.1 ст.211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: самовільне зайняття земельних ділянок; невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням.

Як зазначено у оскаржуваній постанові, за згадане порушення, тобто порушення вимог ЗК України, передбачена відповідальність згідно з ст.53, 53-1 КУпАП України.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст.254 КУпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

За правилами ст.268 КУпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли с дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, ст. 242-1 КУпАП України визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 47 - 50, 52 - 53-1, 53-3 - 54, 59 - 77-1, статтею 78 (крім порушень санітарних норм), статтями 78-1 - 79, статтями 80 - 83 (крім порушень санітарних норм), частинами першою і третьою статті 85, статтями 86-1, 87, статтею 89 (щодо диких тварин), статтею 90-1 (крім порушень санітарних норм), статтями 91-1 - 91-4, статтею 95 (крім порушень санітарних норм та норм ядерної безпеки), статтею 153, статтею 167 (щодо реалізації нафтопродуктів, екологічні показники яких не відповідають вимогам стандартів, норм та правил) і статтею 188-5 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно з ч.2 ст.36 КУпАП України якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Дана норма релевантна нормі зазначеній в Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення затвердженої Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №6 від 19.01.2017 (далі - Інструкція №6)

Згідно з п.9 Розділу ІІ Інструкції №6 при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим державним інспектором, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення із числа вчинених. До основного стягнення в такому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке із вчинених правопорушень. При цьому викладаються відомості про всі виявлені правопорушення та обов`язково зазначаються посилання на всі законодавчі та нормативно-правові акти, вимоги яких порушено, а також статті КУпАП, які передбачають відповідальність за виявлені порушення.

Як встановлено з матеріалів справи постанови складені в один день (розгляд справ проводився в один день) та однією особою, що передбачається матеріалами справи.

З урахуванням зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні постанови від 05.07.2019 №339-ДК/0061По/08/01/-19 та від 05.07.2019 №339-ДК/0060По/08/01/-19 посадова особа не мала права накладати два стягнення на відповідача, а мала прийняти одну постанову, яка містить обидва порушення, однак санкція накладається за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Крім того, як вбачається з оскаржуваних постанов, санкції накладаються на громадянку ОСОБА_1 , а не на відповідну посадову особу ОК «Житловий-будівельний кооператив «Платинум Холл» ОСОБА_1 Також, перевіряючими особами не перевірено посадові обов`язки ОСОБА_1 , що в свою чергу свідчить про їх неповне дослідження щодо винної особи.

В свою чергу, згідно з ч.1 ст.14 КУпАП України посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, позв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. Крім того, перевіряючими особами не перевірено при складанні протоколу та винесенні постанови чи входить до посадових обов"язків ОСОБА_1 дотримання цих вимог.

Також, колегія суддів зазначає, що згідно з ч.1 ст.18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Тобто, цільове призначення земель, в даному випадку - землі житлової та громадської забудови.

В свою чергу, питання відповідності будівництва до документів на будівництво, відповідність дозволам та деклараціям не входить до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Київській області, а є підставою для перевірки відповідними органами та (або) посадовими особами цих органів, а саме Державною архітектурно-будівельною інспекцією України або іншими органами, які наділені повноваженнями на дані дії.

У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який дійшов правомірного висновку щодо протиправності та скасування постанова від 05.07.2019 №339-ДК/0061По/08/01/-19.

Щодо постанови від 05.07.2019 №339-ДК/0060По/08/01/-19, колегія суддів зазначає, наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме Акту, під час проведення перевірки інженером-геодезистом Київської обласної філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" Дем`яненком А.І. було складено схему розташування земельної ділянки та було встановлено розбіжності між фактичними межами і розмірами використання земельної ділянки з кадастровим номером :72:453:0095 та межами і розмірами земельної ділянки у відомостях Державного земельного кадастру, тобто встановлено самовільне зайняття встановленим парканом земельної ділянки площею 0,0130 га, суміжної по периметру із земельною ділянкою з кадастровим номером :72:453:0095.

Також, надано відповідну план-схему (а.с.15, 93).

Відповідно до ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В свою чергу, у позивача відсутні будь-які права на використання суміжної земельної ділянки.

Згідно з п."б" ч.1 ст.211 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

У відповідності до статті 53-1 КУпАП України самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак, як вбачається з матеріалів справи постанова від 05.07.2019 №339-ДК/0060По/08/01/-19 виносилась на підставі протоколу від 04.07.2019 №339-ДК/0062П/07/01/-19. В свою чергу, інформація зазначена в протоколі не містить чіткого обґрунтування, як саме позивач здійснив самовільне захоплення земельної ділянки. Також, ані протокол, ані постанова не містить інформації (кадастрового номера) земельних ділянок, які на думку відповідача були задіяні позивачем.

У відповідності до п.5 Розділу ІІ Інструкції №6 у протоколі зазначаються: місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення. Суть правопорушення описується якомога точніше згідно з вимогами відповідної статті КУпАП, на підставі якої складається протокол; інші відомості, необхідні для вирішення справи (наприклад, відомості про наявність актів обстеження земельної ділянки, відмітки про наявність документів і речей, які підтверджують правопорушення, клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності).

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що посадовими особами відповідача не встановлено чи укладено договори позивача з власниками суміжних земельних ділянок (щодо оренди чи передачі у власність), чи не перебувають дані земельні ділянки у власності позивача, що свідчить про неповне з`ясування обставин справи при винесенні протоколу та прийнятті відповідної постанови.

В свою чергу, згідно з пп.5,6 п.10 Розділу ІІІ Інструкції №6 відповідно до вимог статті 283 КУпАП постанова має містити: опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативно-правового акта, який передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме протоколів (а.с.18, 20), ОСОБА_1 04.07.2019 надавала певні докази інспектору, під час надання пояснень, однак при прийнятті постанов відповідачем не надано оцінку даним доказам.

Також, як вірно зазначив суд першої інстанції Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова від 05.07.2019 №339-ДК/0060По/08/01/-19 є протиправною, підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

А тому враховуючи, що в силу ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, оскільки доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 28 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Ватаманюк Р.В.