Справа № 461/7584/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа №461/7584/16-а

адміністративне провадження №К/9901/36802/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Желєзного І.В., Стародуба О.П.,

розглянув у письмовому провадженні

касаційну скаргу Виконавчого комітету Львівської міської ради

на постанову Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2016 року (суддя Зубачик Н.Б.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року (колегія у складі суддів Кузьмич С. М., Довга О.І., Запотічний І.І.)

у справі №461/7584/16-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські перспективи»

до Виконавчого комітету Львівської міської ради

третя особа - Департамент економічної політики Львівської міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення.

І. РУХ СПРАВИ

1. 22.11.2016 до Галицького районного суду м. Львова надійшов адміністративний позов до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент економічної політики Львівської міської ради.

2. Позивач просив суд визнати протиправним та скасувати пп.1.7 п.1 рішення Львівської міської ради №555 від 14.09.2015 «Про скасування дозволів на розміщення зовнішньої реклами» в частині скасування дозволу на розміщення зовнішньої реклами, виданому Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські перспективи» №5-05-09-033 від 20.09.2005 на вул. Пасічній (непарна сторона) вул. Личаківська (парна сторона).

3. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.12.2016 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

4. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 14.12.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2017, позов задоволено.

5. 22.05.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Виконавчого комітету Львівської міської ради на рішення суду першої та апеляційної інстанції. Просить їх скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

6. Ухвалою від 23.05.2017 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження.

7. Заперечень на касаційну скаргу не надходило.

8. У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу переданого на розгляд до Верховного Суду.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. 20.09.2005 на підставі рішення Львівської міської ради від 16.09.2005 №974 ТзОВ «Українські перспективи» отримало дозвіл №5-05-09-033 на розміщення зовнішньої реклами (одноярусний односторонній рекламний щит просто неба на газоні по вул. Пасічна - Личаківська, розміром 3x6).

10. 21.05.2010 Управління архітектури Львівської міської ради погодило внесення змін до дозволу №5-05-09-033, а саме рекламоносій замінено на V - подібну рекламну конструкцію. Одночасно повідомлено заявника про необхідність внесення відповідних змін у дозвіл.

11. Строк дії дозволу продовжено до 31.12.2017.

12. Дозвіл №5-05-09-033 було погоджено з Управлінням архітектури і містобудування, Управлінням охорони історичного середовища, Львівгаз, ДАІ та Львівські міські електромережі.

13. Департамент економічної політики Львівської міської ради направив ТзОВ «Українські перспективи» вимогу №23/Р-8-1201 від 15.06.2015, якою запропоновано усунути порушення в строк до 25.06.2015, яке полягає у тому, що фундамент конструкції виступає над поверхнею газону, а згідно з проектом має бути заглиблений до рівня землі.

14. Розташування вказаної конструкції погоджено з Львівськими міськими електромережами, де зазначено, що ЛМЕМ виступає проти заглиблення фундаменту конструкції рекламоносія, оскільки поряд проходить 2 ВКВ електричного кабелю, охоронна зона КЛ - 1-10 кв. 1 м від крайнього кабелю в різні сторони.

15. У відповідь на вимогу ТзОВ «Українські перспективи» направило Департаменту економічної політики Львівської міської ради лист разом з оригіналом висновку Львівських міських електромереж щодо заборони заглиблення фундаменту на вул. Пасічна - вул. Личаківська.

16. У відповідь на лист ТзОВ «Українські перспективи» щодо неможливості заглиблення фундаменту конструкції, Львівська міська рада листом від 23.07.2015 запропонувала подати проект існуючого стану рекламної конструкції на погодження робочої групи з питань попереднього розгляду документів, поданих для встановлення пріоритету на отримання дозволу на розміщення реклами та погодження проектів вивісок.

17. ТзОВ «Українські перспективи» такий проект не подало.

18. Рішенням №555 від 14.09.2015, а саме пунктом 1.7, Львівська міська рада скасувала дозвіл на розміщення зовнішньої реклами, виданий 20.09.2005 ТзОВ «Українські перспективи» у зв`язку із невідповідністю фактичного стану конструкції погодженому проекту в частині фундаменту.

19. Листом від 01.10.2015 повідомлено товариство про необхідність демонтажу спеціальної конструкції.

20. Позивач із цим не погодився і звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

21. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновком Львівських міських електромереж заборонено заглиблення фундаменту конструкції рекламоносія, оскільки поряд проходить 2 ВКВ електричного кабелю, охоронна зона КЛ - 1-10 кв. 1 м від крайнього кабелю в різні сторони. У зв`язку з цим позивач вважає, що міська протиправно скасувала дозвіл. Крім того, посилається на те, що підстава, за якої скасовано дозвіл, не передбачена Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами.

22. Відповідач проти позову заперечував. Пояснив, що міська рада може розглядати питання скасування дозволів достроково у разі порушення розповсюджувачем вимог Закону України «Про рекламу», Правил розміщення реклами у м. Львові, не виконання зобов`язань за договором про тимчасове користування місцем для розміщення рекламного засобу. Підставою скасування дозволу була невідповідність рекламних засобів дозвільно-проектній документації у частині фундаментів, а також не виконання рекламорозповсюджувачем у встановлений термін вимог щодо заглиблення фундаментів конструкцій до рівня землі. Позивачеві було запропоновано подати проект існуючого стану рекламної конструкції на погодження робочої групи, проте такий не подано.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

23. Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої та апеляційної інстанції виходив з того, що з системного аналізу Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Львові слідує, що невідповідність зовнішньої реклами погодженому проекту, а саме в частині того, що фундамент конструкції виступає над поверхнею газону, є лише підставою для відмови у продовженні дії дозволу, а не його скасування.

24. Крім того, рішення Львівської міської ради, яким ТзОВ «Українські перспективи» надано дозвіл на розміщення зовнішньої реклами, є ненормативним правовим актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом виконання, а тому не може бути в подальшому скасований цим органом місцевого самоврядування.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

25. Відповідач у касаційній скарзі не погоджується з рішеннями судів з таких підстав.

А) Суди не взяли до уваги, що відповідно до пункту 4.6.1 Правил розміщення реклами у м. Львові виконавчий комітет міської ради також може розглядати питання скасування дозволів достроково у разі порушення розповсюджувачем вимог Закону України «Про рекламу», Правил розміщення реклами у м. Львові, невиконання зобов`язань за договором про тимчасове користування місцем для розміщення рекламного засобу. Підставою скасування дозволу була невідповідність рекламних засобів дозвільно-проектній документації у частині фундаментів, а також не виконання рекламорозповсюджувачем у встановлений термін вимог щодо заглиблення фундаментів конструкцій до рівня землі.

Б) пунктом 5.2. зазначених Правил передбачено, що у разі неможливості заглиблення фундаменту конструкції до рівня землі з технічних причин потребу влаштування наземного фундаменту необхідно підтвердити висновками відповідних інженерних служб, які експлуатують комунікації, що знаходяться на ділянці встановлення спеціальної конструкції. У цьому разі проектно-технічна документація на влаштування фундаменту має бути погоджена з управлінням архітектури департаменту містобудування, а частина фундаменту, що виступає над поверхнею землі, обов`язково має бути декоративно оформлена. Проте погодженим проектом рекламної конструкції передбачено заглиблення фундаменту, а в дійсності виявлено, що фундамент не заглиблено. Тому відповідач пропонував йому подати проект конструкції без заглиблення фундаменту. Такий не подано, відповідно і не погоджено.

В) дозвіл скасовано за порушення цих вимог.

Г) суди порушили ст. 99, 100 КАС України.

Д) суди не звернули увагу на неналежність відповідача у справі, яким має бути Львівська міська рада, яка прийняла оскаржуване рішення, а не її виконавчий комітет.

26. Окрім того, відповідач звертає увагу, що станом на 14.04.2016 позивач виконав вимогу відповідача і фундамент заглиблено.

27. Заперечень на касаційну скаргу не подано.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

28. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, перевірив правильність застосування норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

29. Предметом спору є правомірність рішення міської ради про скасування дозволу на розміщення зовнішньої реклами, а його підставами - відсутність законних підстав для дострокового скасування дозволу.

30. Суди попередніх інстанцій вважали, що невідповідність зовнішньої реклами погодженому проекту є підставою саме для відмови у продовженні дії дозволу, а не його скасування.

31. При цьому, скаржник - Виконавчий комітет Львівської міської ради звертав увагу судів на належність відповідача у справі.

32. Перевіряючи ці доводи, Верховний Суд вважає їх обґрунтованими з огляду на таке.

33. Статтею 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено систему місцевого самоврядування, яка включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

34. Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

35. Відповідно до статті 11 цього Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

36. Відповідно до частини 3 статті 10 цього Закону представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

37. Повноваження, сільських, селищних, міських рад визначені у статтях 25, 26 глави 1 цього Закону. В свою чергу, компетенція виконавчих органів сільських, селищних, міських рад передбачена главою 2 Закону. При цьому, повноваження виконавчих органів, зокрема, міських рад поділяються на власні (самоврядні) та делеговані.

38. Отже, повноваження міської ради та її виконавчого комітету селищної ради щодо прийняття рішень з конкретних питань розмежовані, і кожен з вказаних органів в межах таких (повноважень) приймає рішення/вчиняє дії, відтак, вони є окремими суб`єктами владних повноважень, дії чи рішення, яких можуть бути оскаржені.

39. Така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 10.07.2019 у справі №813/1600/18.

40. Із змісту позовних вимог вбачається, що предметом позовних вимог є оскарження рішення Львівської міської ради.

41. У той же час, Львівська міська рада до участі в справі залучена не була, а участь у справі як відповідач брав лише її виконавчий орган, який оскаржуваного рішення не приймав.

42. Положення статті 52 КАС України (у редакції, чинній на час подання позову) передбачали, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на його заміну іншою особою, то ця особа може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, про що суд повідомляє третю особу. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

43. Отже, встановлення належності відповідача є процесуальним обов`язком суду.

44. Проте суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримав, та, вирішуючи спір про скасування рішення Львівської міської ради, пред`явлений до Виконавчого комітету Львівської міської ради, не з`ясував хто є належним відповідачем у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

45. Суд апеляційної інстанції, незважаючи на те, що відповідач посилався на те, що є неналежним відповідачем, уваги на це не звернув.

46. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

47. За таких обставин рішення судів підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Львівської міської ради задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя І.В. Желєзний

Суддя О.П.Стародуб