Справа № 460/1237/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коваля Р.Й.,
суддів Гуляка В.В.,
з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву адвоката Штундер Лілії Вікторівни, яка діє на підставі ордера від імені та в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення в справі за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року в адміністративній справі № 460/1237/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги,
У травні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:
- визнати протиправними і скасувати сформовані Головним управлінням ДФС у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області) вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2019 за № Ф-6303-17 на суму 9828,96 грн та від 12.03.2019 за № Ф-6303-17 на суму 9828,96 грн;
- зобов`язати ГУ ДФС у Рівненській області внести коригування до особового рахунку ФОП ОСОБА_1 шляхом виключення з особового рахунку платника податків недоїмки з єдиного внеску у сумі 9828,96 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 6 червня 2019 року № Ф-6303-17.

Зобов`язано ГУ ДФС у Рівненській області здійснити коригування особового рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом виключення з особового рахунку платника податків недоїмки з єдиного внеску у сумі 9828,96грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року в адміністративній справі № 460/1237/19 - без змін.

02 грудня 2019 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від адвоката Штундер Л.В., яка діє на підставі ордера від імені та в інтересах ФОП ОСОБА_1 , про ухвалення додаткової постанови, в якій просила здійснити розподіл судових витрат у справі та стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4843,65 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів при вирішенні цього питання зазначає таке.

Згідно із пунктом третім частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як видно з матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Штундер Л.В. був укладений договір про надання правової допомоги.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представник позивача подав такі докази: копію договору про надання правової допомоги від 12.11.2019, оригінал ордеру серії РН-904 № 28 від 12.11.2019, акт прийому-передачі послуг від 14.11.2019 до договору про надання правової допомоги від 12.11.2019 з додатками, рахунок № 17 від 14.11.2019 на оплату послуг, оригінал квитанції до прибуткового касового ордера № 17 від 14.11.2019.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що про здійснення розподілу витрат на правничу допомогу позивачем було зазначено у поданому ним відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДФС у Рівненській області. У матеріалах справи є оригінал квитанції про надсилання копії цього відзиву та доданих до нього документів відповідачу (скаржнику). Крім того, з матеріалів справи видно, що про дату, час та місце розгляду заяви про розподіл витрат на правничу допомогу ГУ ДФС у Рівненській області було належним чином повідомлене.

Проте, відповідач клопотань щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, не подавав.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року залишене без змін рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року, яким в свою чергу задоволено лише дві з трьох позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, у відповідності до вимог вищенаведених норм, колегія суддів зазначає, що поверненню підлягає частина сплачених позивачем судових витрат на правничу допомогу у сумі 3229 грн. 10 коп. (4863,65 грн : 3 = 1614,55 грн x 2 = 3229,10 грн).

Отже, понесені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Рівненській області в розмірі 3229 грн 10 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність прийняття додаткового судового рішення та часткового задоволення заяви представника позивача.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 310, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Штундер Лілії Вікторівни, яка діє на підставі ордера від імені та в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про прийняття додаткового судового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову в адміністративній справі № 460/1237/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023) 3229 грн (три тисячі двісті двадцять дев`ять гривень) 10 коп. витрат на правничу допомогу.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Повний текст судового рішення виготовлено 12 грудня 2019 року.