Справа № 440/804/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 р. Справа № 440/804/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, м. Полтава по справі № 440/804/19

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України треті особи ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту Міноборони, відповідач), за участю третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі по тексту - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 20 Протоколу № 65 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 22 червня 2018 року щодо відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком №499, прийнятим на виконання вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або) перевірочні та спеціальні збори, і деяких інших осіб" №328 від 03.11.2006, як інваліду 2 групи з 04.10.2012, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в листопаді 1987 року він проходив строкову військову службу та під час виконання службових обов`язків отримав осколкові поранення голови та правого колінного суглоба. Рішенням Полтавського МСЕК (довідка МСЕК серія 7-66 ТЕ №0384388 від 09.10.2012) йому було вперше призначено ІІ групу інвалідності з 04.10.2012, внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. У зв`язку з чим позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, у задоволенні якої відповідач протиправно відмовив.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 по справі № 440/804/19 закрито провадження у справі № 440/804/19 за позовом ОСОБА_1 до Міноборони, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2019 по справі № 440/804/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 року по справі № 440/804/19 - скасовано.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії направлено до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 по справі № 440/804/19, прийнятим в порядку письмового провадження, позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський пр-т, 6, м. Київ, 03168, ), третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 22 червня 2018 року № 65 в частині пункту 20, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання 2 групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 04 жовтня 2012 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії), захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" від 03 листопада 2006 року №328-V та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 року та прийняте нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що позивачем не було надано документів, що свідчать про причини і обставини поранення, тому неможливо вирішити питання про право позивача на отримання одноразової грошової допомоги та прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Також вказав, що позовна вимога щодо зобов`язання відповідача призначити одноразову грошову допомогу є втручанням в дискреційні повноваження Міноборони та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

З викладених підстав, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 10.04.2019 по справі №822/220/18, вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що в період з 27.05.1982 по 18.04.1984 ОСОБА_1 проходив дійсну строкову військову службу у лавах Збройних Сил Союзу РСР, з 20.05.1986 по 11.12.1998 проходив військову службу, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією військового квитка серії НОМЕР_3 (а.с. 37-38).

За змістом акту судово-медичного обстеження від 27.06.2012 №247 виявлені за результатами судово-медичної експертизи у ОСОБА_1 рубці правого колінного суглоба, лоба, голови є наслідком загоювання осколкових ран, отриманих позивачем від розриву міни під час проходження служби у Демократичній Республіці Афганістан (1987 рік) (а.с. 36).

Згідно з витягом з протоколу №1635 від 16.08.2012 засідання Центральної військово-лікарської комісії Міноборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв зазначені вище поранення пов`язані з виконанням ОСОБА_1 обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 33).

З довідки серії МСЕ №0384388 вбачається, що позивачу 09.10.2012 Полтавською обласною МСЕК №1 з 04.10.2012 вперше встановлено ІІ групу інвалідності на три роки, причина інвалідності - виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 34).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0493047, 03.11.2015 Полтавською обласною МСЕК №1 позивачу з 22.10.2015 встановлено ІІ групу інвалідності безстроково, причина інвалідності - виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 35).

20.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського ОВК із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499.

Листом від 26.12.2017 №10/2604 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для виплати йому одноразової грошової допомоги.

Не погодившись із зазначеною відмовою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про її оскарження та зобов`язання Полтавського ОВК скласти відповідний висновок згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 та статей 16-16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та направити його на розгляд комісії Міністерства оборони України.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2018 по справі 816/14/18, яке набрало законної сили 16.04.2018, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_4 скласти висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, викладену у листі від 26.12.2017 вих. №10/2604. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 скласти висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" та подати його до Міністерства оборони України разом із наданими позивачем документами. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 18-20).

На виконання вищевказаного рішення суду Полтавським ОВК складено та подано Міністерству оборони України висновок разом із документами позивача для вирішення питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги (а.с 32).

Проте, згідно з наявною в матеріалах справи копією витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі по тексту Комісія Міноборони) від 26.06.2018 № 65 (п.20 протоколу) ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки останній звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 №3597-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (а.с. 40).

Не погодившись з вказаним рішенням Міністерства оборони України, ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування п. 20 протоколу №65 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі по тексту - Комісія Міноборони) від 22.06.2018, зобов`язання прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбаченої п. "б" ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України №2004-VIII від 06.04.2017, постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 у справі №1640/2510/18, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовлено.

02.03.2019 позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправним та скасування п. 20 протоколу засідання Комісії Міноборони № 65 від 22.06.2018, зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком №499 (справа №440/804/19).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 по справі № 440/804/19 закрито провадження у справі № 440/804/19 за позовом ОСОБА_1 до Міноборони, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Закриваючи провадження у справі №440/804/19 ухвалою від 03.04.2019, суд виходив з того, що у спорі між тими самими особами, про той самий предмет і з тих самих підстав є судове рішення у справі №1640/2510/18, яке набрало законної сили 10.12.2018.

Скасовуючи ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 та повертаючи справу №440/804/19 до суду першої інстанції для продовження розгляду Другий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові 29.05.2019 дійшов висновків, що позовні вимоги ОСОБА_1 у даній справі заявлені з інших підстав, ніж ті, які були предметом судового розгляду у справі №1640/2510/18.

Задовольняючи позовні вимоги у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, і виплата якої має відбуватися згідно з Порядком № 499.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ст. 41 цього Закону виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (в редакції, що діяла станом на дату звернення позивача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги 20.12.2017) (далі по тексту - Закону № 2011-ХІІ) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, прийнятою відповідно до п. 2 ст. 16-2 та п. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту Порядок № 975).

Водночас, п. 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до п.3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Судом першої інстанції встановлено, що 2 групу інвалідності ОСОБА_1 призначено з 04.10.2012 (довідка МСЕК від 09.10.2012 серії 7-66 ТЕ №0384388) (а.с. 34).

Оскільки на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, застосуванню до спірних відносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу ІІ групи інвалідності (04.10.2012), а саме Закон № 2011-ХІІ, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 03 листопада 2006 року № 328, яка діяла з 01 січня 2007 року до 01 січня 2014 року та Порядок № 499.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 по справі № 803/1093/16.

Частиною 6 статті 2 Закону № 2232-ХІІ передбачено наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 27.05.1982 по 18.04.1984 проходив строкову військову службу, а з 20.05.1986 по 11.12.1998 він проходив службу в складі діючої армії в період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан (а.с. 37-38).

При цьому, поранення (контузію) і захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, позивач отримав в 1987 році, тобто, не в період проходження строкової служби з 27.05.1982 по 18.04.1984, а у період проходження військової служби з 20.05.1986 по 11.12.1998 в складі діючої армії в період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 16.08.2012 №1635.

Отже, інвалідність позивачу встановлено внаслідок поранення (контузії), отриманого у 1987 році в період військової служби (не строкової).

Частиною 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній станом на дату первинного встановлення позивачу інвалідності 04.10.2012) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 499 встановлено, що одноразова грошова допомога виплачується: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі 24-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

Таким чином, законодавством, що діяло станом на дату набуття позивачем права на отримання одноразової грошової допомоги дату первинного встановлення інвалідності чітко встановлено, що для військовослужбовців нестрокової служби право на отримання вказаної допомоги не обмежується тримісячним строком після звільнення зі служби, якщо підтверджено зв`язок між проходженням військової служби та інвалідністю.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої положеннями Закону №2011-ХІІ в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" №328 від 03.11.2006, чинній на час первинного встановлення позивачу інвалідності, а також Порядку №499.

Слід зауважити, що статтею 16 Закону № 2011-ХІІ в редакції, чинній на час звернення позивача до Полтавського ОВК із заявою про виплату одноразової грошової допомоги 20.12.2017, також не обмежено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги трьома місяцями після звільнення з військової служби.

Так, згідно з п.4 ч.2 ст.16 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на 20.12.2017) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

З огляду на наведене, колегія суддів вказує на безпідставність відмови Міноборони у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оформленої пунктом 20 протоколу від 22.06.2018.

Посилання Міноборони, як на підставу для відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, на те, що останній звільнений з військової служби до набуття чинності Законом України від 04.04.2006 №3597-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", колегія суддів відхиляє, оскільки як зазначалось вище, право на отримання допомоги у позивача виникло не на час звільнення, а на час встановлення йому інвалідності 2 групи, у зв`язку з чим у спірному випадку застосуванню підлягають саме положення Закону №2011-ХІІ в редакції, чинній на час встановлення позивачу 2 групи інвалідності (04.10.2012), а також Порядку №499.

З аналогічних підстав судом також відхиляються й доводи відповідача з приводу втрати позивачем права на отримання допомоги у зв`язку з нереалізацією свого права на отримання допомоги протягом трьох років з дня його виникнення.

Посилання Міноборони, як на підставу для відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, на те, що останній звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 №3597-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як зазначалось вище, право на отримання допомоги законодавець пов`язує не зі звільненням зі служби (1998 рік), а з установленням інвалідності (2012 рік), у зв`язку з чим позивач набув права на отримання такої допомоги згідно із законодавством, чинним на час установлення інвалідності - Закону №2011-ХІІ в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" №328 від 03.11.2006, а також Порядку №499.

Та обставина, що позивачу встановлена інвалідність до 01.01.2014, тобто до набуття чинності новою редакцією статті 16 Закону № 2011-ХІІ, не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки ОСОБА_1 ставить питання про призначення такої допомоги не на умовах та в розмірі, що передбачені новою редакцією ст.16 Закону № 2011-ХІІ та Порядком № 975 (300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи), а на умовах та в розмірі, що передбачені Законом № 2011-ХІІ та Порядком № 499, про що зазначено в позові.

Норма ч.8 ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ, відповідно до якої особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права, не підлягає застосуванню до спірних відносин, оскільки ця норма набрала чинності лише з 01.01.2014, і не була чинною на час набуття позивачем права на отримання одноразової грошової допомоги.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, про неподання позивачем документу, що свідчить про обставини та причини поранення, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки, виходячи зі змісту протоколу № 65 від 22.06.2018, такі доводи не були підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.

Інших доводів в обґрунтування відмови ОСОБА_1 відповідачем не наведено.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо скасування п.20 протоколу № 65 від 22.06.2018 про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи відповідно до ст. 16 Закону №2011-ХІІ в редакції Закону №328-V від 03.11.2006 та Порядку №499.

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.12.2018 у справі №333/2180/17 (номер рішення в ЄДРСР 78715952).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 по справі № 440/804/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій І.С. Чалий