Справа № 640/20021/18
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила:

- скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 25 жовтня 2018 року № 1390 «Про скасування дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб»;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації відновити дані в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо перемішених осіб щодо ОСОБА_1 та її сина - ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації відновити виплату щомісячної адресної грошової допомоги сину ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , - як внутрішньо переміщеній особі, для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 25 червня 2018 року ;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації виплатити заборгованість щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, яка накопилась у період з 03 липня 2018 року по сьогоднішній день, у розмірі визначеному законом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року у задоволені позовних вимог відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що наявними у матеріалах справи доказами, про підтверджено, що у вказаний період (протягом якого зареєстроване місце проживання позивача було у м. Торез Донецької області) позивач фактично проживала у м. Києві, де зареєструвала шлюб, народила дитину та отримувала державну допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, а також допомогу при народженні дитини, що не заперечувалось позивачем під час судового розгляду даної справи. Зауважив про неточності у зазначені позивачем у заявах про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Наголосив, що Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), отримані від якого відомості і слугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення, відповідно до п. 10 Порядку № 505, наділений повноваженнями на здійснення перевірки обґрунтованості видачі та достовірності документів, поданих для призначення грошової допомоги, а не лише органи державної влади, перелік яких наведено у п. 7-1 Порядку № 509.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що Порядок № 509 не передбачає додаткового підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення. Звертає увагу на те, що письмовими свідченнями свідків, які є жителями міста Чистякове (до перейменування - Торез), підтверджується місце проживання позивача на початок проголошення антитерористичної операції у м. Торез. Підкреслює, що «неточності» у заявах про взяття на облік є невірним тлумаченням судом першої інстанції технічної помилки. Наголошує, що скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи можливе лише за умови існування однієї із підстав, визначеної вичерпним переліком у ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. При цьому зазначає, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, від 10 травня 2017 року , в якій зазначено, що остання переміщена з м. Торез Донецької області 27 липня 2014 року , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 . У графі «склад сім`ї та відомості про членів сім`ї» вказано « ОСОБА_2 , син, ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Повторно ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації з аналогічною заявою від 07 червня 2017 року , з однією відмінністю - дата переміщення « 27 серпня 2014 року », замість « 27 липня 2014 року ».

На підставі викладеного, Управлінням видано на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 08 листопада 2017 року № та № 00002012 року 22.

Зі змісту листа Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 31 жовтня 2018 року № 01-05/9026, адресованого ОСОБА_1 , що не заперечувалось позивачем під час судового розгляду даної справи, вбачається, що 01 січня 2018 року остання звернулась до управління із заявою про призначення грошової допомоги. На підставі заяви, акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 26 січня 2018 року та витягу з рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (протокол від 01 лютого 2018 року № 4) управлінням прийнято рішення про призначення виплати грошової допомоги з 04 січня 2018 року по 03 липня 2018 року (загальна сума нарахувань грошової допомоги за вказаний період складає 7 266,13 грн.). Повторно гр. ОСОБА_1 звернулась до управління 25 червня 2018 року із заявою про продовження виплати грошової допомоги. На підставі заяви, акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 13 липня 2018 року та витягу з рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (протокол від 26 липня 2018 року № 26) управлінням прийнято рішення про продовження виплати грошової допомоги з 04 липня 2018 року по 03 січня 2019 року у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно. Відділом контролю за правильністю призначення соціальних виплат Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат після перевірки особової справи 01 серпня 2018 року надано висновок з рекомендацією документально підтвердити факт проживання позивача в м. Торез Донецької області станом на початок проведення антитерористичної операції.

Поряд з викладеним суд встановив, що листом від 25 вересня 2018 року № 01-05/6980 Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації просило гр. ОСОБА_1 надати документи, які підтверджують факт проживання позивача в м. Торез Донецької області станом на 07 квітня 2014 року .

Крім того, листом від 01 жовтня 2018 року № 01-05/8019 Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації повторно просило позивача надати вказані документи.

З урахуванням отриманих від Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відомостей, які вказано вище, які свідчать про те, що під час подання заяви на отримання довідки внутрішньо переміщеної особи гр. ОСОБА_1 зазначила дату переміщення - 27 липня 2014 року , - чим подала завідомо недостовірні відомості, рішенням Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 25 жовтня 2018 року № 1390 «Про скасування дії довідок гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .» вирішено скасувати дію довідок про взяття на облік ВПО гр. ОСОБА_1 від 08 листопада 2017 року № 00002012 року 22 та її сина - гр. ОСОБА_2 - від 08 листопада 2017 року № і внести про це відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржуване рішення Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 25 жовтня 2018 року № 1390 «Про скасування дії довідок гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 », враховуючи заявлені предмет та підстави позову, прийнято відповідачем правомірно та у межах наданих йому повноважень, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу ч. 1 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб").

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. 2 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб").

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб").

Згідно з ч. 7 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У разі наявності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви.

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).

При цьому, приписами ч. 1 ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" передбачено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Здійснивши системний аналіз зазначених вище положень чинного законодавства, судова колегія приходить до висновку, що статус внутрішньо переміщеної особи надається за заявою особи, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. При цьому, у силу положень ч. 7 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", наявність у документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці не є безумовною підставою для надання заявнику статусу внутрішньо переміщеної особи. Вказаний факт також може бути підтверджено й іншими доказами (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що позивачем під час подання заяви про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, зазначено завідомо недостовірні відомості, а саме: в частині зазначення дати переміщення, оскільки 06 травня 2011 року зареєстровано шлюб позивача у м. Києві, 24 вересня 2011 року позивачем народжено дитину в м. Києві, а станом на початок проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей отримувала допомогу при народженні дитини в Управлінні праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації.

Вказані обставини, на думку відповідача, підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями наказу Головного управління Держкомзему у Київській області від 21 листопада 2011 року № 185-6 про надання гр. ОСОБА_1 додаткової відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 22 листопада 2011 року по 24 вересня 2014 року , довідки Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради Донецької області від 31 жовтня 2011 року № 05/2849, згідно з якою гр. ОСОБА_1 не перебуває на обліку у вказаному управлінні та не отримує ніяких видів державної допомоги, заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги від 24 листопада 2011 року , поданої гр. ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 28 листопада 2011 року , в яких зазначено, що гр. ОСОБА_1 мешкає за адресою АДРЕСА_2 .

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного та здійснивши системний аналіз наданих відповідачем доказів, про які вказано вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у вказаний період (протягом якого зареєстроване місце проживання позивача було у м. Торез Донецької області) позивач фактично проживала у м. Києві, де зареєструвала шлюб, народила дитину та отримувала державну допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, а також допомогу при народженні дитини.

Крім того, єдиним доказом перебування позивача разом з її сином станом на 07 квітня 2014 року у м. Торез Донецької області є лише відповідна відмітка про зареєстроване місце проживання останньої, що, у силу ч. 7 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", а також фактичних обставин справи, не є беззаперечною підставою для надання особі статусу внутрішньо переміщеної особи. Твердження позивача про те, що у зв`язку із сімейними обставинами та скрутним фінансовим становищем, ОСОБА_1 разом із дитиною переїхала проживати у АДРЕСА_3 , де проживала разом із своїми батьками до моменту виникнення обставин, за яких останнім потрібно було покинути м. Торез та виїхати до Києва, також документально не підтверджені

Посилання апелянта на надані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 письмові свідчення, відповідно до яких ОСОБА_1 та ОСОБА_5 станом на початок антитерористичної операції на сході України проживали в м. Торез Донецької області, колегією суддів оцінюються критично, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що вказані особи дійсно проживали у м. Торез у вказаний період та можуть підтвердити згадані вище обставини.

Крім іншого, судова колегія погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що неточності у заявах позивача про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, від 10 травня 2017 року та від 07 червня 2017 року дати такого переміщення " 27 серпня 2014 року " у заяві від 10 травня 2017 року та " 27 липня 2014 року " у заяві від 07 червня 2017 року відповідно, може свідчити про існування обгрунтованого сумніву у достовірності даних, вказаних позивачем під час отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Крім того, з метою визначення механізму надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога), Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (надалі - Порядок № 505).

Згідно з п. 10 Порядку № 505, уповноважені органи (тут і надалі, у силу п. 2 Порядку № 505, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад) мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Таким чином, зокрема й Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), отримані від якого відомості і слугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення, відповідно до п. 10 Порядку № 505, наділений повноваженнями на здійснення перевірки обґрунтованості видачі та достовірності документів, поданих для призначення грошової допомоги, а не лише органи державної влади, перелік яких наведено у п. 7-1 Порядку № 509.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що приймаючи рішення від 25 жовтня 2018 року № 1390 «Про скасування дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб» Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації діяло у межах та спосіб визначений чинним законодавством, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов