Справа № 1.380.2019.005816
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.005816
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання незаконною і скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якій просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 60221610, винесену 09.10.2019 державним виконавцем Франківського відділу Державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі постанови Управління патрульної поліції у Львівській області винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження. Зазначає, що постанова Управління патрульної поліції у Львівській області пред`явлена до виконання з пропущенням встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який становить три місяці. Відповідно до Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Відтак, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження є такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 03.12.2019 відкрито провадження у справі та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У становлений судом строк до судового засідання відповідач відзив на позовну заяву не подав, причини неподання відзиву суд не повідомив.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується звітом про надсилання електронного повідомлення та телефонограмою

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 205 КАС України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Враховуючи строки розгляду справи, передбачені ч. 4 ст. 287 КАС України, неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судовому засіданні суд заслухав вступну промову представника позивача, дослідив письмові докази та поставив на вирішення питання щодо переходу до письмового провадження.

Представник позивача щодо переходу до письмого провадження у справі не заперечив, тому суд перейшов до такого.

Суд, з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини.

Посадовою особою Управління парульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП 18 № 491031, відповідно до якої за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 425 грн.

Управління парульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції звернулось із заявою до Франківського відділу Державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про примусове виконання постанови накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 491031.

09.10.2019, розглянувши заяву про примусове виконання постанови Управління патрульної поліції у Львівській обаласті Департаменту патрульної поліції від 23.05.2019 № ДП18 №491031 про стягнення з ОСОБА_1 850 грн штрафу, державним виконавцем Франківського відділу Державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Бонковською Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60221610.

Не погоджуючись із вказаною постановою про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з п. 7 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження примусовому виконанню підлягають постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Так, відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції.

Таким чином, постанова Управління патрульної поліції у Львівській обаласті Департаменту патрульної поліції від 23.05.2019 № ДП18 №491031 про стягнення з ОСОБА_1 850 грн штрафу є виконавчим документом та підлягає виконанню відповідно до Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП 18 № 491031 на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 425 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Таким чином, постанова Управління патрульної поліції у Львівській обаласті Департаменту патрульної поліції від 23.05.2019 № ДП18 №491031 винесена по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відтак така постанова набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Судом встановлено, що 23.05.2019 ОСОБА_1 отримав постанову Управління патрульної поліції у Львівській обаласті Департаменту патрульної поліції від 23.05.2019 № ДП18 №491031 про що свідчить підпис позивача, відтак вказана постанова набрала законної сили 23.05.2019.

Оскільки відповідно відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ за якими стягувачем є держава або державний орган може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох місяців, Управління патрульної поліції у Львівській обаласті Департаменту патрульної поліції скерувало постанову від 23.05.2019 № ДП18 №491031 про стягнення з ОСОБА_1 850 грн штрафу для примусового виконання з пропущенням встановленого законом строком.

Документи на підтвердження факту відстрочення, розстрочення виконання постанови Управління патрульної поліції у Львівській обаласті Департаменту патрульної поліції від 23.05.2019 № ДП18 №491031 в матеріалах справи відсутні.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд також зазначає, що відповідно до ст. 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою, зокрема, у п. 45 рішення в справі "Бочаров проти України", п. 53 рішення в справі Федорченко та Лозенко проти України, п. 43 рішення в справі Кобець проти України, при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення поза розумним сумнівом. Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Таким чином, докази, що містяться в матеріалах справи підтверджують пропущення Управлінням патрульної поліції у Львівській обаласті Департаменту патрульної поліції тримісячного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

З огляду на вищенаведене, постанова про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 60221610, винесена 09.10.2019 державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області є протиправною та підлягає скасуванню.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України, принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши оскаржуване рішення відповідно до критерій визначених ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 60221610, винесену 09.10.2019 державним виконавцем Франківського відділу Державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

3.Судовий збір стягненню не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 11.12.2019.

Суддя Костецький Н.В.