Справа № 826/9560/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9560/18 Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Кобаля М.І., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна інвестиційна компанія «Новобуд» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна інвестиційна компанія «Новобуд» (надалі за текстом - «ТОВ «БІК «Новобуд») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення № від 11.06.2018 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на прибуток на 107 813 грн., податкового повідомлення-рішення № від 11.06.2018 р., яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 119 791 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій з ТОВ «Конкордвест» суперечать дійсним обставинам та спростовуються первинними документами.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління ДФС у м. Києві, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, скаржник зазначає, що згідно інформаційних баз у ТОВ «Конкордвест» не було необхідної кількості працівників для виконання робіт і такі роботи ним не придбавались.

Відповідач звертає увагу, що будучи допитаним в якості свідка директор ТОВ «Конкордвест» ОСОБА_1 заперечив свою причетність до діяльності товариства.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 11.05.2018 р. по 17.05.2018 р. посадовцями Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «БІК «Новобуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських операцій з ТОВ «Конкордвест» за листопад 2016р.

Результати перевірки оформлено актом № 113/26-15-14-07-03-10/37855348 від 23.05.2018р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 134, 185, 198 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») внаслідок чого занижено податок на прибуток на 86 250 грн. та занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на 95 833 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Відповідно до договору на виконання поточного ремонту в закладах освіти Голосіївського району м. Києва № 01/11/16 від 18.11.2016 р. ТОВ «Конкордвест» зобов`язалось виконати ремонт, а позивач прийняти та оплатити роботи.

За умовами договору № 15/11 від 15.11.2018 р. ТОВ «Конкордвест» зобов`язалось виконати капітальний ремонт приміщень Центрів надання адміністративних послуг Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації.

На підставі цих договорів були складені акти приймання виконаних будівельних робіт та податкові накладні на загальну суму 575 000 грн., у тому числі 95 833 грн. ПДВ.

Розрахунки позивач здійснив шляхом безготівкового перерахунку коштів, а сплачені суми включив до складу витрат та податкового кредиту.

Разом з тим, відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_1 пояснив, що став директором ТОВ «Конкордвест» за грошову винагороду і фінансово-господарською діяльністю товариства не займався.

Також, відповідно до інформації, що міститься в базах органів державної фіскальної служби, ТОВ «Конкордвест» не сплачувало податків та зборів, а також єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що свідчить про відсутність у нього трудових ресурсів.

Крім того, перевіркою встановлено, що реалізовані позивачеві будівельні роботи придбавались ТОВ «Конкордвест» у ТОВ «Медіагрупторг», а останнє є фігурантом у кримінальному провадженні за статтями 205, 212 КК України.

На думку контролюючого органу наведене свідчить про те, що контрагентом позивача оформлювались первинні документи лише з метою створення зовнішніх ознак здійснення господарських операцій.

При цьому, сплачені ТОВ «БІК «Новобуд» кошти є безповоротною фінансовою допомогою.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято: податкове повідомлення-рішення № від 11.06.2018 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на прибуток на 107 813 грн., у тому числі 86 250 грн. за основним платежем та 21 563 грн. за штрафними санкціями; податкове повідомлення-рішення № від 11.06.2018 р., яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 119 791 грн., у тому числі 95 833 грн. за основним платежем та 23 958 грн. за штрафними санкціями.

Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України (тут та надалі норми у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Пунктом 135.1 статті 135 визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Пункт 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31 грудня 1999 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за № 27/4248, визначає об`єкт витрат, як продукцію, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат.

Згідно пункту 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Відповідно до пункту 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Пунктом 12 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» до складу до складу прямих матеріальних витрат віднесено вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Згідно підпункту 15.5 пункту 15 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на вдосконалення технології й організації виробництва (оплата праці та відрахування на соціальні заходи працівників, зайнятих удосконаленням технології й організації виробництва, поліпшенням якості продукції, підвищенням її надійності, довговічності, інших експлуатаційних характеристик у виробничому процесі; витрати матеріалів, купівельних комплектуючих виробів і напівфабрикатів, оплата послуг сторонніх організацій тощо).

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактичні здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладених угод позивачем до суду першої інстанції було надано копії: договору на виконання поточного ремонту в закладах освіти Голосіївського району м. Києва № 01.11.16 від 01 листопада 2016 р.; договору про виконання капітального ремонту приміщень Центрів надання адміністративних послуг Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 15/11 від 15 листопада 2016 р.; довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати; актів приймання виконаних будівельних робіт; податкових накладних та квитанцій про їх реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних, банківських виписок, а також договорів, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати актів приймання виконаних будівельних робіт про використання отриманих послуг у власній господарській діяльності, які свідчать, що зобов`язання між позивачем та його контрагентом виконувались у повному обсязі.

Таким чином, у ТОВ «БІК «Новобуд» наявні всі необхідні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування витрат та податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум доходів, витрат та податкового кредиту по операціям з ТОВ «Конкордвест».

Сам по собі факт того, що контрагент контрагента позивача є фігурантом кримінального провадження не дає підстави для висновку про безтоварність господарських операцій.

Суд вважає неприйнятними посилання відповідача на пояснення директора ТОВ «Конкордвест», з огляду на необґрунтованість належності цього конкретного доказу в розумінні частини третьої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначені посилання контролюючого органу не містять у собі встановлених обставин, які б свідчили про невиконання контрагентом своїх договірних зобов`язань саме по господарських відносинах з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.

Крім того, в матеріалах справи містять нотаріально засвідчені пояснення ОСОБА_1 , які прямо протилежні тим, що він надавав в якості свідка.

Не може бути підставою для скасування ухваленого у справі судового рішення і твердження Головного управління ДФС у м. Києві про відсутність у ТОВ «Конкордвест» необхідних ресурсів для здійснення господарської діяльності.

Такий висновок зроблено відповідачем без дослідження первинних документів, виключно на відомостях наявних в інформаційних базах.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, на формування витрат та податкового кредиту.

Однак у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 10 грудня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя М.І.Кобаль

суддя В.П.Мельничук