Справа № 207/1711/19
Суддя: Тюлюнова В. Г.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 207/1711/19
№ 2-адр/207/2/19
11 грудня 2019 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Тюлюнової В.Г., при секретарі Куцевол Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 БПП в м Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Іськова Віталія Михайловича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДП 18 №711359 від 01.05.2019 року,
28 листопада 2019 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська ухвалено рішення у справі №207/1711/19, згідно з яким позовна заява ОСОБА_1 до інспектора роти №1 БПП в м Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Іськова В.М. задоволена повністю. Скасувано постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ДП 18 №711359 від 01 травня 2019 року інспектора роти №1 БПП в м Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Іськова В.М. про накладення адміністративного стягнення у справі адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, провадження у справі закрито.
03.11.2019р. від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій останній просить стягнути на свою користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн.
Від відповідача інспектора роти №1 БПП в м Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Іськова В.М. до суду надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правової допомоги адвоката, в якому відповідач посилається на порушення позивачем порядку та строків подання доказів на підтвердження витрат на отримання правничої допомоги, а також на неспівмірність заявлених позивачем витрат із складністю справи.
Від представника позивача Переверзева І.В. до суду надійшли письмові пояснення, в яких представник посилається на дотримання позивачем порядку і строків подання доказів витрат, а також на співмірність витрат із складністю справи.
Згідно з п.10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи відсутність правового регулювання процедури розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, керуючись приписами ч. 3 ст. 166 КАС України, суд приходить до висновку про можливість розгляду поданої заяви одноособово у порядку письмового провадження без виклику сторін.
Суд, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, приходить до висновку про її задоволення виходячи з наступного.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є:
1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;
4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;
5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;
6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) - до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1- 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Згідно з ч. 5, 7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 1, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з ч. 1, 5 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Аналіз застосованих, у цьому додатковому рішенні, судом правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги.
Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Судом встановлено, між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Дніпролекс» 17.05.2019р. було укладено договір №49 про надання правових послуг (правової допомоги), згідно п. 1.1. якого було погоджено надання ОСОБА_1 правових послуг щодо оскарження в Баглійському районному суді м. Дніпродзержинська постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП 18 №711359 від 01.05.2019р., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу.
Згідно п. 2.1. цього договору під правовими послугами в п. 1.1. цього Договору розуміється:
- надання усних та письмових консультацій і роз`яснень з юридичних питань;
- складання та оформлення позовної заяви та у разі необхідності інших заяв, клопотань, відповіді на відзив, пояснень.
Згідно п. 4.1. договору №49 від 17.05.2019р. за надання правової допомоги у справі позивач має сплатити адвокатському об`єднанню винагороду у розмірі 4000,00 грн.
Пунктом 4.2. Договору №49 від 17.05.2019р. встановлено умови сплати позивача за надані адвокатським об`єднанням правові послуги, а саме Клієнт перераховує повну вартість послуг згідно п.4.1. даного Договору протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня проголошення судового рішення, ухваленого на користь Клієнта (про скасування спірної постанови, зазначеної в п. 1.1 цього Договору).
Як убачається із матеріалів справи, зазначену суму позивач 02.12.2019р. перерахував на розрахунковий рахунок АО «Дніпролекс», що в свою чергу підтверджується банківською квитанцією №ПН751909 від 02.12.2019р.
На підтвердження обставин щодо надання правничої допомоги, позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення додано договір №49 від 17.05.2019р. про надання правових послуг; ордер №1009692 від 17.05.2019р. зі свідоцтвом №2510 від 15.05.2019р.; акт від 21.05.2019р. приймання-передачі позовної заяви; акт від 24.09.2019р. приймання-передачі відповіді на відзив; акт від 02.12.2019р. прийняття правових послуг (детальний опис робіт (наданих послуг); рахунок №49-1 від 17.05.2019р.; квитанцію №ПН751909 від 02.12.2019р.
Оцінюючи доводи відповідача, викладені в клопотанні про зменшення розміру витрат на оплату правової допомоги адвоката, суд зазначає наступне.
У своєму клопотанні відповідач, обґрунтовуючи пропуск позивачем строку для подання відповідних доказів, наводить посилання на норми КАС України, якими не регулюється питання вирішення судом питання про розподіл судових витрат та умов і строків подання стороною спору до суду доказів несення таких витрат.
Стосовно посилання відповідача на те, що сторона позивача не зробила до закінчення судових дебатів заяву про майбутнє подання доказів на підтвердження щодо оплати правової допомоги адвоката, слід зазначити, що представник позивача адвокат Переверзев І.В. у письмовій заяві від 15.11.2019р. повідомив суду про намір подати відповідні докази на підтвердження оплати правової допомоги.
Розгляд справи №207/1711/19 проводився в спрощеному провадженні, який не передбачає судових дебатів сторін. Тому відповідна заява, подана позивачем до закінчення розгляду справи по суті, подана без порушення строку, передбаченого статтею 139 КАС України, оскільки КАС України не обмежує сторону, яка заявляє витрати до відшкодування, подавати таку заяву в будь-який строк у разі розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а відсутність стадії судових дебатів в спрощеному провадженні не може бути підставою для відмови учаснику справи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення чи залишення її без рогляду..
Також суд вважає необґрунтованими та безпідставними твердження відповідача про те, що позивач в адміністративному позові не зазначав про укладення договору про надання правової допомоги, оскільки КАС України не зобов`язує учасника справи включати ці відомості до позовної заяви.
Критичну оцінку суд надає і твердженням відповідача про те, що позивач в адміністративному позові не зазначав про вимоги стягнення витрат на правничу допомогу.
Суд зауважує, що питання про стягнення витрат на правничу допомогу не відноситься до позовних вимог, а відноситься до розподілу судових витрат.
Стосовно посилань відповідача на не зазначення позивачем у позовній заяві доказів на понесення ним витрат на правову допомогу, то слід зазначити, що відповідач помилково ототожнює докази на підтвердження судових витрат з доказами на підтвердження обставин справи, оскільки за своєю правовою природою доказування обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не є тотожнім доказуванню стороною понесених нею витрат на правничу допомогу.
Посилання відповідача на положення статей 79 та 161 КАС України щодо строків та порядку подання доказів на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката суд оцінює критично, оскільки спеціальними приписами ч. 7 ст. 139 КАС України встановлено, що докази, на яких грунтується розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вже вище зазначалося, відповідну заяву представник позивача подав 15.11.2019р.
Щодо неспівмірності заявлених позивачем до стягнення витрат на правову допомогу зі складністю справи, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Як вбачається з поданого позивачем договору №49 про надання правових послуг (правової допомоги), за надання правової допомоги у справі позивач має сплатити адвокатському об`єднанню винагороду у розмірі 4000,00 грн.
В аспекті оцінки обсягу роботи адвоката позивача необхідно, серед іншого, враховувати те, що відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за двома статтями КУпАП: за ч. 2 ст. 122 та за ч. 5 ст. 121 КУпАП, що зумовило збільшення обсягу виконуваної адвокатом роботи, адже фактично вдвічі збільшився обсяг доводів та обставин у порівнянні з аналогічними справами, в яких особи притягаються до адміністративної відповідальності за однією статтею КУпАП.
На відповідні дії адвоката по складанню позовної заяви та відповіді на відзив відповідача був витрачений час, який відображено в Акті приймання-передачі правових послуг (детальному описі наданих послуг), який долучався позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення.
Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача співмірний зі складністю справи розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підтверджені належними доказами, поданими стороною позивача з дотриманням умов і строків, передбачених ч. 7 ст. 139 КАС України.
Частиною 3 ст. 252 КАС України передбачено, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням того, що позовні вимоги у справі №207/1711/19 було задоволено, оцінивши рівень витрат позивача на правничу допомогу з урахуванням того, що такі витрати понесені фактично, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, зокрема банківська квитанція від 02.12.2019р. у якій зазначено призначення платежу з посиланням на відповідний Договір, та наявна відмітка банку про проведення платежу, а також те, що їх сума була обґрунтованою, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.
Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 243, 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити повністю.
Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя В.Г. Тюлюнова