Справа № 1.380.2019.004568
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11674/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Обрізка І. М.;

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року в справі №1.380.2019.004568 (головуючий суддя Кухар Н.А., м.Львів, повний текст судового рішення складено 21 жовтня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України, за участю третьої особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив визнати протиправним і скасувати п.13 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 02.08.2019 року № 97, яким відмовлено в призначенні пенсії та виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю ІІІ групи захворювання, порання, травма так пов`язані з захистом Батьківщини, одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що під час участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в ході виконання бойового завдання отримав закрито черепно мозкову травму. В 2015 році позивачу встановлено ступінь втрати особою професійної працездатності у відсотках - 20%, а в 2019 році встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок травми пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби. У відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» останній має право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності ІІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби на підставі Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, однак відповідачем у її виплаті відмовлено.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним і скасовано п.13 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 02.08.2019 року № 97, яким відмовлено в призначенні пенсії та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Крім цього, зазначає, що первинно втрату працездатності 20% позивач отримав 27.07.2015, а третю групу інвалідності призначено 24.04.2019 року, тобто більше ніж через два роки, відтак підстав, для призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням останнім III групи інвалідності не має, що відповідає положенням ч. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Також, зазначає, що в даному випадку зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу є формою втручання в дискреційні повноваження Міністерства оборони України та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Позивач, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просив таку задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Як встановлено, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , військовій частині пп НОМЕР_2 та пп НОМЕР_3 в період з 31.07.2014 по 02.09.2014, з 08.10.2015 по 09.11.2015, з 04.03.2016 по 04.06.2016, з 06.07.2016 по 12.07.2016, з 02.08.2016 по 08.09.2016, з 30.09.2016 по 04.10.2016, брав участь в бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей як військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 .

11.04.2017 позивач був звільнений з військової служби за станом здоров`я, відповідно до наказу командира військової частини пп НОМЕР_3 від 12.04.2017 № 85.

31.08.2014 року позивач під час виконання бойового завдання, в ході АТО в аеропорту м. Луганськ під час мінометного обстрілу отримав закрито черепну мозкову травму, струс головного мозку мінно вибухова травма, що підтверджується довідкою від 30.01.2015 №97 (а.с.18).

На підставі довідки військово-лікарської комісії від 25.09.2014 № 1273, встановлено, що травма позивача, так, пов`язане з проходженням військової служби (а.с.21).

Довідкою військово лікарської комісії від 17.07.2015 № 668, встановлено, що причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) наслідки перенесеної ЗЧМТ (31.08.2014), струсу головного мозку у вигляді розсіяної органічної симптоматики з незначним порушенням функцій ЦНС. Травма, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.22).

На підставі довідки серії 12ААА № 001729 від 27.07.2015 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, виданої Львівською обласною МСЕК № 3 на підставі акту огляду, позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 20%. (а.с.35-36).

24.04.2019 під час огляду органами МСЕК позивачу первинно встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок травми пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою серії 12ААБ №294444 (а.с.37).

Військово-лікарською комісією по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв свідоцтвом про хворобу № 93 від 27.03.2017 встановлено, що травма, захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.77).

Проте, пунктом 25 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.08.2019 № 97, позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги з підстав встановленням групи інвалідності понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності (а.с.38).

Позивач, вважаючи, що його права порушенні звернувся з позовом до суду з метою захисту та відновлення свого порушеного права.

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції мотивував це тим, що застосування норми абзацу 2 частини 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" можливе лише у разі повторного встановлення інвалідності для позивача, відтак враховуючи те, що ІІІ група інвалідності встановлена позивачу вперше, відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно положень п.4 ч.2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Пунктом б частини 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, зокрема 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи (п. 4 ч. 2 ст. 16 цього Закону).

Згідно з п. 2 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975), особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до положень п. 12 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

У свою чергу, ч. 2 п. 3 Порядку № 975, визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як встановлено та підтверджується матеріалами справи, позивачу ступінь 20% втрати професійної працездатності встановлено 27.07.2015, а третю групу інвалідності встановлено 24.04.2019 первинно.

Згідно з п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

01.01.2017 набрав чинності Закон України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було доповнено ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що у редакції до 01.01.2017 вона не містила часових обмежень на виплату одноразової грошової допомоги у разі, якщо після призначення первинної групи інвалідності (меншого відсотку втрати працездатності) особі було встановлено вищу групу інвалідності (більшого відсотку втрати працездатності), зокрема, після двох років з часу первинного встановлення інвалідності.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що позивачу в даному випадку ІІІ група інвалідності встановлена вперше, а застосування даної норми можливе лише у разі повторного встановлення інвалідності для позивача понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

Таким чином, у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги, а тому, з врахуванням зазначених правових норм, відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Аналогічна правова позиція вкладена в постановах Верховного Суду, зокрема від 28.02.2018 у справі № 806/694/16, від 21.06.2018 у справі № 760/11440/17, від 30.09.2019 у справі № 825/1380/18.

Враховуючи встановленні обставини справи та законодавчі норми, Міністерство оборони України безпідставно відмовило позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги, відтак слід скасувати п.13 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 02.08.2019 року № 97, яким відмовлено в призначенні пенсії та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Поряд з цим, саме по собі судове рішення про визнання рішення відповідача протиправним та його скасування не відновлює порушеного права позивача на отримання такої допомоги, тому застосовуючи механізм захисту права, порушеного суб`єктом владних повноважень, необхідно зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає повному задоволенню.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року в справі №1.380.2019.004568 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 11 грудня 2019 року