Справа № 360/3573/19
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року справа №360/3573/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сухарька М.Г.,

суддів Арабей Т.Г., Блохіна А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року в справі № 360/3573/19 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В., повний текст судового рішення складено та підписано 15 жовтня 2019 року в м. Сєвєродонецьк) за позовом ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач, Старобільське ОУПФУ, пенсійний орган), в якому просила:

- скасувати рішення від 27.02.1980 № 3/33 Комісії по призначенню пенсій при виконкомі Новоайдарської рай (міськ) Ради народних депутатів Ворошиловградської області у вигляді протоколу, прийняте щодо батька позивача - ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Старобільське ОУПФУ зарахувати до пільгового стажу працю батьком позивача - ОСОБА_2 з 25.04.1952 по 07.05.1966 на посадах «підземного робочого очисного забою», «підземного бутчика очисного забою» за Списком № 1 (розділ І підрозділ 1), затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, зайнятість, у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах»;

- зобов`язати Старобільське ОУПФУ повторно розглянути заяву батька позивача - ОСОБА_2 про призначення пенсії та зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 (розділ І підрозділ 1) періодів роботи на посадах «підземного робочого очисного забою», «підземного бутчика очисного забою» з 25.04.1952 по 07.05.1966, вирішивши питання про призначення ОСОБА_2 з 18.02.1980 пенсії за віком на пільгових умовах і у пільговому розмірі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, Розділ - І гірничі роботи - «добича вугілля ...», Підрозділ - 1 підземні роботи - «всі робітники ... зайняті повний робочий день на підземних роботах по добичі вугілля...» згідно з пунктом «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, зайнятість, у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства ІІ групи та перебуває на обліку Старобільського ОУПФУ як отримувач пенсії по втраті годувальника за документами пенсійної справи її батька пенсіонера-шахтаря ОСОБА_2 , якому, на її думку, невірно призначено пенсію.

15 червня 2019 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про зарахування до пільгового стажу ОСОБА_2 періоду роботи з 25.04.1952 по 07.05.1966 за Списком № 1 на посадах з видобутку вугілля з повним робочим днем під землею на шахті 1-5 тресту Кіроввугілля. У відповідь на цю заяву відповідач листом від 05.07.2019 № 363/0-14 повідомив про відсутність підстав для внесення змін до персональних відомостей застрахованої особи, ОСОБА_2 , а також зазначив, що до стажу роботи за Списком № 1 батька позивача впродовж 1952-1966 років зараховано періоди, пільговий характер роботи в які підтверджено відповідними документами (т. 1 а.с. 3-12).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність ознак протиправності в діях відповідача, наслідком якого є оформлена листом від 05.07.2019 № 363/0-14 відмова в зарахуванні до пільгового стажу роботи ОСОБА_2 періодів роботи з 25.03.1952 по 01.08.1953, з 01.08.1953 по 01.03.1954 та з 24.11.1954 по 07.05.1966. ОСОБА_1 наголошує, що наданими нею доказами підтверджено обґрунтованість позовних вимог.

На думку апелянта, пенсійний орган протиправно розподілив стаж роботи ОСОБА_2 у вказані періоди на спеціальний та пільговий, у зв`язку із чим під час призначення пенсії у 1980 році її відсоткове співвідношення до розміру заробітної плати склало 55 %, замість належних 100 % заробітку. Наведене суттєво впливає на розмір пенсії в разі втрати годувальника, яку отримує ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 45-50)

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 на підставі заяви про призначення/перерахунок пенсії (переведення з одного виду пенсії на інший) отримує пенсію в разі втрати годувальника та перебуває на обліку Старобільського ОУПФУ.

Розпорядженням відповідача від 23.12.2010 № 107753 у зв`язку зі смертю батька проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 (з доданням 50% суми пенсії померлого батька, ОСОБА_2 ).

В червні 2019 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_2 періоду роботи під землею в продовж 1952-1966 років. На думку позивача, неправильне визначення цього стажу роботи як спеціального замість пільгового призвело до суттєвого зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 .

У відповідь на цю заяву відповідач листом від 05.07.2019 № 363/0-14 повідомив про відсутність підстав для внесення змін до персональних відомостей застрахованої особи, ОСОБА_2 , а також зазначив, що до стажу роботи за Списком № 1 батька позивача впродовж 1952-1966 років зараховано періоди, пільговий характер роботи в які підтверджено відповідними документами.

Вважаючи, що пенсія ОСОБА_2 обчислена не правильно через не зарахування роботи під землею в продовж 1952-1966 років до пільгового стажу, що в свою чергу впливає на розмір пенсії в разі втрати годувальника, яку отримує ОСОБА_1 , остання звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій; спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до положень ст. 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами ст. 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Між сторонами відсутній спір щодо наявності в ОСОБА_1 права на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника після смерті батька ОСОБА_2 в розмірі 50 % його пенсії у відповідності до ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-IV та ч. 2 ст. 39 Закону № 1788-XII.

Спірним є питання правильності визначення розміру пенсії безпосередньо ОСОБА_2 .

Відповідно до матеріалів справи 27.02.1980 Комісією по призначенню пенсій при виконкомі Новоайдарської рай (міськ) Ради народних депутатів Ворошиловградської області (далі - Комісія) винесено Протокол № 3/33, згідно з яким вирішено призначити ОСОБА_2 пенсію по старості по «сп 1» (за віком на пільгових умовах) довічно (т. 1 а.с. 21). Розмір пенсії обчислено як 55 % заробітку 134, 71 карбованці, що склало 74,09 карбованці.

Протоколом підтверджено, що загальний трудовий стаж ОСОБА_2 складає 26 років 06 місяців 03 дні, з яких безперервний стаж - 03 роки 01 місяць 13 днів, пільговий - 14 років 06 місяців 29 днів. Зокрема, до пільгового стажу зараховано періоди: з 25.11.1950 по 26.09.1951, з 10.11.1951 по 19.04.1952, з 25.04.1952 по 01.08.1953, з 01.08.1953 по 01.03.1954 з 24.11.1954 по 15.12.1956 та з 15.12.1956 по 07.05.1966.

Надаючи оцінку відповідності дій Комісії під час призначення пенсії ОСОБА_2 Протокол від 27.02.1980 № 3/33, суд застосовує законодавство чинне на момент призначення пенсії, а саме Закон СРСР «Про державні пенсії» від 14.07.1956.

Статтею 2 цього Закону передбачено призначення пенсії по старості. А згідно з п. а ст. 9 Закону СРСР «Про державні пенсії» на пільгових умовах мають право на пенсію по старості робочі та службовці на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах - за списком виробництв, цехів, професій та посад, затвердженим Радою Міністрів СРСР: чоловіки - після досягнення 50 років та при стажі роботи не менше 20 років.

У Протоколі № 3/33 відображено, що ОСОБА_2 призначено пенсію у віці 50 років та за наявності стажу 26 років 06 місяців 03 дні при необхідному - 20 років, пенсію призначено на пільгових умовах «за сп 1».

Отже, Комісією дотримано вимог п. а ст. 9 Закону СРСР «Про державні пенсії».

Розмір пенсії по старості встановлювався ст. 13 Закону СРСР «Про державні пенсії» та його відсоткове співвідношення залежало від розміру заробітної плати особи. Так, робочим та службовцям на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, які отримували заробітну плату від 100 карбованців та більше, пенсія призначалась у розмірі 55 % від заробітку, але не менше 60,00 рублів.

Таким чином, за наявності в ОСОБА_2 14 років 06 місяців 29 днів пільгового стажу та при заробітку 134, 71 карбованці йому у відповідності до наведеної норми 27.02.1980 призначено пенсію в розмірі 55 %, що склало 74,09 карбованці.

Отже, доводи ОСОБА_1 , що під час призначення пенсії її батьку 14 років 07 місяців 03 дні зараховано до спеціального стажу, замість того, аби зарахувати 13 років 03 місяці 18 днів до пільгового стажу, спростовуються судом апеляційної інстанції на підставі норм пенсійного законодавства, чинних на момент призначення пенсії ОСОБА_2 , та відомостями Протоколу № 3/33.

Законом СРСР «Про державні пенсії» не передбачалось призначення пенсії для категорії осіб, до яких належав батько позивача, в розмірі 100 % заробітку. Таким чином, розмір пенсії ОСОБА_2 обчислено правильно. Усі спірні періоди роботи зараховано до пільгового стажу на підставі відомостей трудової книжки.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, тому положення Законів № 1058-IV та № 1788-XII підлягають застосуванню до спірних правовідносин лише в частині визначення розміру пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника та не розповсюджують свою дію на визначення розміру пенсії ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, суд спростовує доводи апелянта щодо протиправності дій Комісії по призначенню пенсій при виконкомі Новоайдарської рай (міськ) Ради народних депутатів Ворошиловградської області, оформлених Протоколом від 27.02.1980 № 3/33 про призначення пенсії ОСОБА_2 , та погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року в справі № 360/3573/19 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року в справі № 360/3573/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 11 грудня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М. Г. Сухарьок

Судді Т. Г. Арабей

А. А. Блохін