Справа № 420/4434/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/4434/19
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

за участю секретаря - Худика С.А.,

за участю представника апелянта - Березанського К.І.,

за участю представника відповідача - Анісімової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , (далі позивач) звернулася з позовом до Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовної заяви, просила визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Нємазенко А.В. про стягнення виконавчого збору ВП № 56924209 від 22.02.2019. Також позивач просила визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Нємазенко А.В. про відкриття виконавчого провадження ВП № 58504622 від 27.02.2019року.

В обґрунтування позову зазначила, що на примусовому виконанні у Другому Київському відділі ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавчий лист № 2-4089/09ВП, виданий 24.03.2010 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен банк Аваль» кредитної заборгованості у загальному розмірі 654806,08 грн. 14.02.2019 року стягувачем, АТ «Райффайзен банк Аваль», подано заяву про повернення виконавчого документа без виконання, на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». 20.02.2019 року постановою державного виконавця Другого Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Нємазенко А.В. вищевказане виконавче провадження завершено, на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач вважає, що постанови державного виконавця Другого Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Нємазенко А.В. про стягнення виконавчого збору від 22.02.2019 року та від 27.02.2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 58504622 є протиправними, оскільки винесені з порушенням строків, встановлених ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ № 512/5 від 02.04.2012 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову. Так, в апеляційній скарзі апелянт знову наголошує на тому, що державним виконавцем при вчиненні виконавчих дій не було додержано норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання, що є безумовною підставою для визнання оскаржуваних постанов протиправними та їх скасування. Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що відповідачем, в порушення норм ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», постанови про стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження на її адресу не направлялися, що є грубим порушенням прав позивача на обізнаність щодо вчинення державним виконавцем відносно нього відповідних дій.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, Другий Київський відділ ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, посилаючись на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року - залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у Другому Київському відділі державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження ВП № 56924209 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4089/09, виданого 24.03.2010 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» коштів в загальному розмірі 654806,08 грн.

20 лютого 2019 року постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Нємазенко А.В. на підставі заяви стягувача (користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль») від 18.02.2019 року про повернення виконавчого документа, на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ - виконавчий лист № 2-4089/09, виданий 24.03.2010 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» коштів в загальному розмірі 654806,08 грн., було повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

22 лютого 2019 року державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Нємазенко А.В. прийняв постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 56924209, якою стягнув з боржника, ОСОБА_1 , виконавчий збір у розмірі 65480,60 грн., оскільки в межах виконавчого провадження ВП № 56924209 було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,2 кв. м, житлова площа 31,1 кв. м, реєстраційний номер майна: 14705215, що належала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 торги з якої були призначені на 18.02.2018 року.

27.02.2019 року державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Нємазенко А.В. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58504622, якою відкрив виконавче провадження з виконання постанови Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 22.02.2019 року № 56924209 про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 65480,60 грн.

Вважаючи вищевказані постанови державного виконавця протиправними позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані постанови державного виконавця прийняті відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, суд зазначив, що порушення строку винесення постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору не може бути розцінено як підстава для звільнення позивача від сплати виконачого збору та скасування постанови державного виконавця.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, згідно ст. 2 цього Закону, примусове виконання судових рішень здійснюється з дотриманням таких засад як верховенство права, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість та об`єктивність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За приписами п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно з п.8 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження. Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження. За виконавчим документом про стягнення аліментів у разі, якщо розмір заборгованості боржника перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, державний виконавець зобов`язаний нарахувати виконавчий збір із суми заборгованості зі сплати аліментів. Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження. Виконавчий збір нараховується із суми заборгованості, визначеної у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. Надалі у разі прострочення боржником щомісячного аліментного платежу нарахування виконавчого збору здійснюється державним виконавцем щомісяця. Не пізніше наступного робочого дня з дня погашення у повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 9, 14 частини першої статті 39 Закону, державний виконавець на підставі розрахунку нарахування виконавчого збору виносить постанову про стягнення виконавчого збору. Виконання постанови про стягнення виконавчого збору здійснюється за рахунок стягнутих з боржника коштів за умови відсутності заборгованості зі сплати аліментів. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем Другого Київського ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Нємазенко А.В. 20.02.2019 року прийнято постанову про повернення виконавчого документа ВП № 56924209 на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», та 22.02.2019 року прийнято постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 56924209, а 27.02.2019 року - постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58504622 щодо стягнення виконавчого збору.

Отже, оскаржувані постанови державного виконавця відповідачем винесено у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 обґрунтованим.

При цьому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції доречно зауважено на тому, що оскільки прийняття державним виконавцем спірних постанов про стягнення виконавчого збору ВП № 56924209 від 22.02.2019 року та про відкриття виконавчого провадження ВП № 58504622 від 27.02.2019 року щодо стягнення виконавчого збору відбулося з дотриманням відповідної встановленої законодавством процедури, порушення державним виконавцем встановленого строку для їх прийняття не є підставою для визнання їх протиправними та подальшого їх скасування та звільнення позивача від сплати виконавчого збору.

Так, відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Отже доводи апеляційної скарги спростовуються викладеним, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем прав позивача на обізнаність щодо вчинення державним виконавцем відносно нього відповідних дій, а саме: протиправного не направлення на адресу позивача постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про відкриття виконавчого провадження також спростовуються матеріалами справи. Матеріали справи містять супровідні листи про направлення на адресу боржника, згідно вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копій постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження (а.с.17) та про стягнення виконавчого збору (а.с.176), а тому колегія суддів вважає зазначені доводи безпідставними.

Отже, колегія суддів приходить до висновків, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не передбачено.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконними та скасування постанов - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10.12.2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.