Справа № 1140/3503/18
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 1140/3503/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року, суддя першої інстанції Притула К. М., по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання неправомірною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Держпраці у Кіровоградській області, в якому просила:

визнати неправомірними дії відповідача по винесенню постанови від 15.08.2018 № КР1674/333/АВ/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу в сумі 223 380,00 грн.;

постанову від Управління Держпраці у Кіровоградській області від 15.08.2018 № КР1674/333/АВ/ТД-ФС про накладення на позивача на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України штрафу в сумі 223 380,00 грн. скасувати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що інспектор праці під час інспекційного відвідування не надав документів щодо підстав проведення перевірки, не пред`явив направлення на проведення перевірки та службове посвідчення, про таке відвідування позивачу нічого відомо не було. Укладені між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 договори від 01.01.2018 про отримання послуг із зберігання та паркування автомобілів не мають ознак трудового договору, а висновок інспектора праці щодо цих обставин є хибним.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Скасовано постанову Управління Держпраці у Кіровоградській області від 15.08.2018 року № КР1674/333/АВ/ТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_1 на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України штрафу в сумі 223 380,00 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду не оскаржено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 встановлено, що для отримання послуг зі зберігання та паркування автомобілів на стоянці, що розташована в

АДРЕСА_1 , станом на 27.07.2018 між ФОП ОСОБА_1 та гр.. ОСОБА_2 і гр.. ОСОБА_4 укладено договори цивільно-правового характеру на строк з 01.01.2018 по 31.12.2018. При цьому, вказані договори укладено з порушенням статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» в частині відсутності ліцензії у вказаних осіб на здійснення охоронної діяльності. Так, ОСОБА_2 надано письмові пояснення, в яких вона зазначає, що виконує роботу охоронця автостоянки з режимом роботи добу через дві, тобто за графіком та отримує винагороду за виконану роботу без складання акту виконаних робіт. Всі перелічені умови мають ознаки трудових відносин. Проте, фактично трудовій договір із працівником не укладено, що є порушенням статті 24 КЗпП України.

30.07.2018 інспектором винесено припис, яким зобов`язано позивача усунути виявлені під час проведення інспекційного відвідування порушення до 30.08.2018. На виконання вимог припису надано копії трудових договорів, копії повідомлень про прийняття працівників на роботу, що фактично свідчить про визнання порушень, встановлених в ході інспекційного відвідування.

01.08.2018 було прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, вирішено розгляд справи провести 15.08.2018 о 10:10, за результатом якого прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 223 380,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Зазначає, що між позивачем та громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були укладені цивільно-правові договори. Факт їх укладення підтверджується наявністю відповідних відомостей та звітності, де позивач сплачує відповідні нарахування, в тому числі і за вказаними договорами цивільно-правового характеру ще до часу здійснення перевірки.

Опитані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 саме це і підтвердили в суді першої інстанції, вказавши додатково, що режим виконання робіт визначали між собою, не підпорядковувались правилам трудового розпорядку.

На підтвердження виконання сторонами вищезазначених договорів позивачем надано суду акти здачі-прийняття робіт, видаткові касові ордери.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Доказів наявності у цивільно-правових договорів ознак нікчемних правочинів відповідачем суду не надано, як і не надано доказів визнання судом даного договору недійсним.

Крім того, позивачем надано суду податкові розрахунки сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь фізичних осіб, і сум утриманих з них податків.

В судове засідання суду апеляційної інстанції представник відповіача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неприбуття суду не повідомлені.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні заперечує проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом Управління Держпраці у Кіровоградській області від 26.07.2018 № 970, враховуючи лист Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 30.05.2018 № 10075/05-02, призначено проведення інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1 в термін з 27.07.2018 по 30.07.2018, у зв`язку із наявністю інформації, передбаченої абє.15 пп. 6 п. 5 Порядку № 295. (а. с. 59)

На підставі наказу про проведення інспекційного відвідування, видано направлення на проведення інспекційного відвідування від 26.07.2018 № 970/0217. (а.с.60)

Вході інспекцівйного відвідування 27.07.2018 ОСОБА_2 надала пояснення Головному державному інспектору Управління Держпраці у Кіровоградській області, відповідно до яких: вона працює у ФОП ОСОБА_1 охоронником автостоянки; режим роботи: доба через дві; акти виконаних робіт не складаються; робота виконується на матеріалах і обладнанні замовника; робота не обліковується табелем роботодавця; ця робота є основною. (а. с. 61)

Інспектором праці Гаркуша О. М. 30.07.2018 складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману силу № КР1674/333/АВ, в якому виявлено порушення: «для отримання послуг із зберігання, паркування автомобілів, розташованої в м. Олександрія по вул. Першотравнева, станом на 27.07.2018 між ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_4 укладено договори цивільно-правового характеру на строк з 01.01.2018 по 31.12.2018. При цьому, вказані договори укладено із порушенням ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» в частині відсутності ліцензії у вказаних осіб на здійснення охоронної діяльності. Так, в ході інспекційного відвідування 27.07.2018 на автостоянці по вул. Першотравнева Уменчук ОСОБА_5 надала письмові пояснення, в яких вона зазначає, що вона виконує роботу охоронця автостоянки в режимі доба через три, тобто за графіком роботи, та отримує винагороду за виконану роботу, проте без складання акту виконаних робіт. Розпорядженням № 1 від 01.02.2017 гр. ОСОБА_4 прийнято на роботу з окладом 1600 грн. на місяць з 02.02.2018, та розпорядженням № 2 від 01.02.2018 гр. ОСОБА_2 прийнята на роботу з окладом 1600 грн. на місяць з 02.02.2018. Всі вище перелічені умови мають ознаки трудового договору. Проте, фактично трудовий договір з працівником не укладено. Вказане є порушенням ст.. 24 КЗпП України, якою передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.»

Примірник акту перевірки ФОП ОСОБА_1 отримала 30.07.2018, про що зазначила в акті, з відміткою, що пояснення додаються, з актом не згодна. (а. с. 7-9)

30.07.2018 інспектором праці Гаркуша О. М. винесено припис про усунення виявлених порушень № КР1674/333/АВ/П, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 порушення статті 24 КЗпП України усунути до 30.08.2018 року.(а. с. 71)

01.08.2018 ОСОБА_1 надано пояснення щодо акту інспекційного відвідування від 30.07.2018 в яких викладено заперечення щодо обставин, відображенизх в акті перевірки та дій інспектора при проведенні перевірки. (а. с. 62-66)

01.08.2018 відповідачем прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № КР1674/333/АВ/ТД, яким вирішено розгляд справи провести о 10:10 15 серпня 2018 року.(а. с. 73)

За результатом розгляду справи про застосування фінансових санкцій в порядку ст.265 КЗпП України прийнято Постанову № КР1674/333/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу на підставі абз.2 ч. 2 ст.265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 223380,00 грн.

Не погодившись з прийнятою відповідачем постановою про накладення штрафу позивач оскаржила її до суду.

Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Визначення трудового договору міститься у частині першій статті 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

За змістом статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є наявність ознак трудових правовідносин між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_4

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ОСОБА_1 (замовник) та ОСОБА_4 (виконавець) укладено Цивільно-правовий договір № 1 від 01.01.2018, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (надати послуги): надання послуг зі зберігання та паркування автомобілів в строк з 01.01.2018 до 31.12.2018.(а. с. 13)

Між ОСОБА_1 (замовник) та ОСОБА_2 (виконавець) укладено Цивільно-правовий договір № 2 від 01.01.2018, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (надати послуги): надання послуг зі зберігання та паркування автомобілів в строк з 01.01.2018 до 31.12.2018.(а. с. 14)

За умовами вказаних договорів, виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Згідно з пунктом 2.1 вказаних договорів за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 1762 грн. щомісячно.

Сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов`язань згідно з чинним законодавством. (пункт 3.1 договорів)

На виконання зазначених договорів складені акти наданих послуг, видаткові ордери про здійснення виплат за виконані послуги.(а. с. 16-43)

Крім того, у власноруч складених поясненнях ОСОБА_2 від 31.07.2018, зазначено, що з 01.01.2018 вона ( ОСОБА_2 ) виконує послуги зі зберігання та паркування автомобілів на автостоянці, що належить ФОП ОСОБА_1 , відповідно до договору про надання послуг від 01.01.2-18. За вказані послуги отримує щомісячну винагороду у розмірі 1762 грн. Про виконані послуги щомісячно складались акти отримувались кошти. Послуги здійснювались ОСОБА_2 щоденно з 8 до 20 години. При цьому, зазначено, що ніколи (зокрема 27.07.2018) не давала ніяких письмових пояснень. (а. с. 68-69)

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 від 01.08.2018 від згядно цивільно-правового договору з ОСОБА_1 від 01.01.2018 виконує послуги зі зберігання та паркування автомобілів на автостоянці, що належить ФОП ОСОБА_1 За виконані послугни отримує винагороду в розмірі 1762 грн. По закінченні кожного мцісяця. Щомісячно після виконання послуг згідно договору складається акт виконаних послуг. Згідно договору послуги здійснюютьс з 8 до 20 години кожного дня. ( а.с. 70)

Враховуючи встановлені обставини, суд апеляційнохї інстанції дійшов висновку, що предметом укладених договорів позивача з фізичними особами є процес праці, а не її кінцевий результат. Фізичні особи повинні булі виконувати систематично певні трудові функції відповідно до визначеного виду виконуваної роботи.

При цьому, в укладених договорах не визначався обсяг виконуваної роботи, а обумовлювався у вигляді зобов`язання виконувати роботи (надавати послуги).

В самих договорах не зазначається, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, видів тощо.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що договори, укладені позивачем з ОСОБА_4 та з ОСОБА_2 мають ознаки трудового характеру.

При цьому, незважаючи на допуск працівників до виконання посадових обов`язків, позивачем як роботодавцем не було укладено трудові договори у відповідності до вимог статті 24 КЗпП України, за що встановлена відповідальність згідно з пунктом 2 частини другої статті 265 КЗпП України.

Доводи позивача щодо непред`явлення службовою особою відповідача направлення на проведення перевірки та службового посвідчення, колегія суддів оцінює критично, оскільки в акті перевірки, який особисто отримала позивач, містяться відомості, що інспектор праці пред`явив посвідчення, перед підписанням акта керівника або його уповноваженого представника поінформовано про їх права та обов`язки, проти такого факту, позивачем заперечень не надано.

Позивачем до матеріалів справи долучено Висновок експерта Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 87 від 17.05.2019, складений на підставі ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області про призначення судово-почеркознавчої експертизи від 14.05.2019 у кримінальному провадженні № 0003192, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.11.2018.(а. с. 197-200)

На вирішення експертизи було поставлено питання: «Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 самою ОСОБА_2 , чи іншою особою в Поясненні головному державному інспектору Управління Держпраці у Кіровоградській області Гаркуші О. М. у графі «Підпис і П. І. Б. опитаної особи».

Згідно з висновком експертизи підпис від імені ОСОБА_2 , розташований у графі «Підпис і П. І. Б. опитаної особи» пояснення від імені Уменчук Л. Д. головному державному інспектору Управління Держпраці у Кіровоградській області Гаркуші О. М., від 27.07.2018 виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.(а. с. 200)

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Наданий позивачем висновок експерта не може бути визнаний належним доказом, який підтверджує протиправність дій відповідача щодо підробки документів та фальсифікації акту, оскільки згідно з пунктом 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, вказаний експертний висновок стосується письмових пояснень ОСОБА_2 від 27.07.2018, натомість в матеріалах справи містяться письмові пояснення написані власноруч ОСОБА_2 від 31.07.2018, яким надається оцінка.

При цьому, судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача по винесенню оскаржуваної постанови і позивачем рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржено.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що наявні у справі докази, підтверджують факт працевлаштування позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_2 без укладання трудових договорів.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не повно встановлено обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову з прийняттям у цій частині нової постанови про відмову у задоволення позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року скасувати в частині задоволення позову з прийняттям у цій частині нового судового рішення.

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови від 15.08.2018 № КР1674/333/АВ/ТД-ФС про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 223 380,00 грн. відмовити.

Постанова набирає законної сили з 21.11.2019 та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 12.12.2019.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко