Справа № 160/9508/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/9508/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року (суддя Сидоренко Д.В.) про повернення без розгляду заяви про забезпечення позову у справі №160/9508/19 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Дніпропетровської обласної ради про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Кабінету Міністрів України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Дніпропетровської обласної ради про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

09.10.2019 позивач подав до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову у даній справі №160/9508/19.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати як таку, що порушує статтю 8,55,24 Конституції України та підставі рішення Конституційного Суду України від 23.05.2001 у справі №1-17/2001 №6-рп/2001 повернути позовну заяву на повторний розгляд до суду першої інстанції. За позицією скаржника суд першої інстанції, повернувши подану позивачем заяву про забезпечення позову без розгляду, фактично відмовив у захисті порушених прав позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримано вимоги статті 152 КАС України, а саме, не долучено до заяви про забезпечення позову документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі за подання такої заяви. При цьому, розглянувши заявлене позивачем клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на те, що позивачем не надано до суду належних та допустимих письмових доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату

судового збору.

Вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову визначені статтею 152 КАС України.

Так, частиною 4 наведеної статті передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Матеріали справи свідчать, що позивачем до заяви про забезпечення позову не додано документ про сплату судового збору за подання такої заяви. Разом з тим, позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання вищевказаної заяви, з посиланням на те, що на момент її подання позивач позбавлений можливості його сплати через незадовільний матеріальний стан, так як сума судового збору значно перевищує 5 відсотків від доходу за 2018 рік, а іншого доходу, ніж пенсія, у позивача не має.

За приписами частини першої статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Проаналізувавши приписи наведених норм права, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Обґрунтовуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, позивач посилався на те, що він позбавлений можливості його сплати через незадовільний матеріальний стан, так як сума судового збору значно перевищує 5 відсотків від доходу за 2018 рік, а іншого доходу, ніж пенсія, у позивача не має.

Разом з тим, в оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції не дослідив обставини, зазначені позивачем в клопотанні про звільнення від сплати судового збору та не надав їм належну правову оцінку.

Так, судом першої інстанції, з огляду на аргументи заявленого клопотання, не визначено розмір належного до сплати у даній справі судового збору за подання заяви про забезпечення позову, не співставлено його з доходом позивача за попередній рік, та, відповідно, не вирішено питання щодо можливості звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи надані позивачем на підтвердження складаного майнового стану докази.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції послався на не надання позивачем належних та допустимих письмових доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату судового збору. При цьому, суд першої інстанції не врахував долучені позивачем до матеріалів справи на підтвердження незадовільного майнового стану докази, а саме довідку органу ПФУ від 31.01.2019, яка містить інформацію про розмір отриманого позивачем доходу (пенсії) за 2018 рік; відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову передчасними, оскільки такі зроблені без належної правової оцінки аргументів позивача, викладених в клопотанні про звільнення від сплати судового збору, без належної та всебічної оцінки майнового стану позивача, з огляду на надані на його підтвердження докази.

З огляду на викладене, оскаржену ухвалу суду першої інстанції не можливо визнати законною та обґрунтованою, як того вимагає ст..242 КАС України, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статями 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року по справі №160/9508/19 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 12.12.2019 року.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк