Справа № 240/8633/19
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8633/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Попова О.Г.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

11 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Іваненко Т.В. Сторчака В. Ю. ,

за участю: секретаря судового засідання: Шпикуляка Ю.В.,

позивача: Безпалюка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року (повний текст виготовлено 09.09.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

18 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області, в якій просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області від 31 травня 2019 року про відмову у допуску до складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на зайняття адвокатською діяльністю;

-зобов`язати Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Житомирської області прийняти рішення про допуск ОСОБА_1 до складення іспиту для набуття права на зайняття адвокатською діяльністю.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення, подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що скаржник у 2016 році здобув вищу освіту в "Інституті прокуратури та слідства" Національного університету "Одеська Юридична академія та отримав дипломом бакалавра. 26.04.2018 ОСОБА_1 отримав другий (магістерський) рівень вищої освіти. Наявність в останнього стажу у галузі права, що складає 2р. 5м. підтверджується наявністю стажу роботи у судах, починаючи з 23.11.2016.

Однак суд першої інстанції дійшов до безпідставного висновку, що до стажу роботи в галузі права можливо зарахувати тільки період після отримання ступеня вищої освіти "магістр", при цьому, застосувавши нечинні норми законодавства.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повноважного представника в судове засідання не направив, від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 у травні 2016 року закінчив навчання в "Інституті прокуратури та слідства" Національного університету "Одеська юридична академія" та здобув ступінь "бакалавр", що підтверджується наявною у матеріалах справи копією диплома бакалавра серії НОМЕР_1 .

26 квітня 2018 рому позивач закінчив другий (магістерський) рівень вищої освіти "Інституту кримінальної юстиції" Національного університету "Одеська юридична академія", отримавши ступінь вищої освіти "магістр" (копія диплома магістра серії НОМЕР_2 ).

Відповідності до довідки Південно-Західного апеляційного господарського суду вих. №07-15/057/2019 від 18 квітня 2019 року, ОСОБА_1 з 24 жовтня 2018 року призначений на посаду секретаря судового засідання відділу забезпечення судового процесу та інформаційних технологій Південно-Західного апеляційного господарського суду за переведенням з Одеського апеляційного господарського суду, де і працює по теперішній час.

В Одеському апеляційному адміністративному суді позивач обіймав наступні посади: з 23.11.2016 по 12.03.2017-головний спеціаліст відділу організаційного забезпечення роботи суду та розгляду звернень; з 13.03.2017 по 23.10.2018-секретар судового засідання відділу забезпечення судового процесу.

Загальний стаж роботи на вищевказаних посадах на день видачі довідки складає два роки п`ять місяців, що також підтверджено копією трудової книжки.

02.05.2019 ОСОБА_1 подавав до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області заяву про допуск до складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на зайняття адвокатською діяльністю.

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області від 31 травня 2019 року №8/3/2 позивачу відмовлено в допуску до складення кваліфікаційного іспиту у зв`язку з відсутністю стажу роботи в галузі права за спеціальністю не менше двох років після здобуття ним повної вищої юридичної освіти.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що обов`язковою умовою для допуску до складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на зайняття адвокатською діяльністю, необхідна наявність у претендента повної вищої юридичної освіти (вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста, магістра та/або після отримання диплома спеціаліста, магістра).

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 05.07.2012 № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 6 вказаного Закону адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Не може бути адвокатом особа, яка має непогашену чи незняту в установленому законом порядку судимість за вчинення тяжкого, особливо тяжкого злочину, а також злочину середньої тяжкості, за який призначено покарання у виді позбавлення волі; визнана судом недієздатною чи обмежено дієздатною; позбавлена права на заняття адвокатською діяльністю, - протягом двох років з дня прийняття рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю; звільнена з посади судді, прокурора, слідчого, нотаріуса, з державної служби або служби в органах місцевого самоврядування за порушення присяги, вчинення корупційного правопорушення, - протягом трьох років з дня такого звільнення.

Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

За правилами ч. 1 ст. 8 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" особа, яка виявила бажання стати адвокатом та відповідає вимогам частин першої та другої статті 6 цього Закону, має право звернутися до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за місцем проживання із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту. Порядок допуску до складення кваліфікаційного іспиту та перелік документів, що додаються до заяви, затверджуються Радою адвокатів України.

Частиною 2 цієї статті визначено, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури перевіряє відповідність особи вимогам, установленим частинами першою та другою статті 6 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" для цілей цієї статті повною вищою юридичною освітою є повна вища юридична освіта, здобута в Україні, а також повна вища юридична освіта, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку.

Поняття повної вищої освіти містилося у статті 7 Закону України "Про вищу освіту" від 17 січня 2002 року №2984-III (далі - Закон №2984-III), який діяв до 06 вересня 2014 року. Із зазначеної дати набрав чинності новий Закон України "Про вищу освіту" від 01 липня 2014 року №1556-VII (далі - Закон №1556-VII), який встановив інший підхід до рівнів вищої освіти та не містить визначення поняття "повна вища освіта".

При цьому, поняття повної вищої освіти містилося у ст.7 Закону України "Про вищу освіту" № 2984-ІІІ , який діяв до 06 вересня 2014 року. Із зазначеної дати набрав чинності новий Закон України "Про вищу освіту" № 1556-VII, який встановив інший підхід до рівнів вищої освіти та не містить визначення поняття "повна вища освіта".

В той же час, після набрання чинності Законом України "Про вищу освіту" № 1556-VII зміни до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" в частині вимог до освіти та стажу роботи адвоката-не вносилися.

Так, відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України від 01 липня 2014 року №1556-VII "Про вищу освіту" підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми чи науковими програмами на таких рівнях вищої освіти:

початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти;

перший (бакалаврський) рівень;

другий (магістерський) рівень;

третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень;

Частиною другою статті 5 вказаного Закону унормовано, що здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою відповідної освітньої або наукової програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: молодший бакалавр, бакалавр, магістр, доктор філософії/доктор мистецтва та доктор наук.

У абзаці 1 частини четвертої статті 5 Закону №1556-VII дано визначення, що бакалавр - це освітній ступінь, що здобувається на першому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньо-професійної програми, обсяг якої становить 180-240 кредитів ЄКТС. Обсяг освітньо-професійної програми для здобуття ступеня бакалавра на основі ступеня молодшого бакалавра або молодшого спеціаліста визначається закладом вищої освіти.

Згідно з п. 2 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014 р. №1556-VII вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста (повна вища освіта) після набрання чинності цим Законом прирівнюється до вищої освіти ступеня магістра.

Таким чином, з системного аналізу положень Закону України "Про вищу освіту" від 17.01.2002 р. № 2984-ІІІ та положень Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014 р. №1556-VII вбачається, що освітньо-кваліфікаційний рівень "бакалавр" за спеціальністю "правознавство" не може бути прирівняний до освітнього рівня повна вища юридична освіта.

Отже, законодавець чітко визначив, що станом на 15.06.2007 р. кваліфікаційний рівень "бакалавр" не має певної кваліфікації за підсумками державної атестації й не відповідає рівню повної вищої освіти, наявність якого вимагає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

За вказаного правового регулювання, колегія суддів приходить до висновку, що Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачає віднесення до стажу роботи в галузі права періоду роботи за спеціальністю після здобуття найвищого з трьох рівнів вищої освіти, які були передбачені Законом України "Про вищу освіту" № 2984-ІІІ, тобто спеціаліста або магістра.

Аналогічна позиція викладена і в рішенні Ради адвокатів України від 25 вересня 2015 року № 106, яким затверджено роз`яснення з питань стажу роботи в галузі права для набуття особою права на заняття адвокатською діяльністю.

Так, для здобуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні слід враховувати стаж роботи в галузі права після здобуття претендентом повної вищої юридичної освіти (вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста, магістра та/або після отримання диплома спеціаліста, магістра).

У відповідності до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов`язковими до виконання всіма адвокатами.

Таким чином, період роботи позивача, після отримання диплому бакалавра та до отримання диплому магістра, вірно не зарахований відповідачем до дворічного стажу роботи у галузі права, який є одним із вимог для допуску із складання кваліфікаційного іспиту.

З наведеного вбачається, що рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області від 31.05.2019 про відмову ОСОБА_1 у допуску до складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю є обґрунтованим та скасуванню не підлягає.

Ст. 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 грудня 2019 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Іваненко Т.В. Сторчак В. Ю.