Справа № 160/6323/19
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/6323/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

секретар судового засіданні Троянов А.С.

за участі представника відповідача Биваліна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі №160/6323/19 (головуючий в суді І-ї інстанції - Сліпець Н.Є.) за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, Ради адвокатів Дніпропетровської області, Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України», (третя особа - Адвокатське об`єднання «Всеукраїнська спілка адвокатів») про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 08.07.2019 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, Ради адвокатів Дніпропетровської області, Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України», (третя особа - Адвокатське об`єднання «Всеукраїнська спілка адвокатів»), в якому просив:

1) визнати протиправними дії відповідачів відносно нього щодо неналежного утворення, організації, перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката, розгляду дисциплінарної справи, складання, оформлення, оголошення, вручення, оприлюднення, внесення до Єдиного реєстру адвокатів України, виконання Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області №6/ДПР-19 від 13.06.2019 року про позбавлення його права на заняття адвокатською діяльністю;

2) визнати протиправними дії Ради адвокатів Дніпропетровської області, Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» у відношенні нього, як адвоката, щодо неналежного ведення Єдиного реєстру адвокатів України;

3) скасувати Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області №6/ДПР-19 від 13.06.2019 року про позбавлення його права на заняття адвокатською діяльністю;

4) зобов`язати Раду адвокатів Дніпропетровської області, Недержавну некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» негайно внести до Єдиного реєстру адвокатів України щодо нього, як адвоката, слідуючі зміни:

інформацію з розділу «Інформація про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю» видалити;

доповнити розділ «Адреса робочого місця та номери засобів зв`язку» записом: «телефони: НОМЕР_1, НОМЕР_2»;

5) стягнути солідарно з Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, Ради адвокатів Дніпропетровської області, Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» на його користь моральну шкоду в сумі 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок.

Крім того позивач просив при винесенні рішення судові витрати стягнути солідарно з Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, Ради адвокатів Дніпропетровської області, Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» на його користь; зобов`язати Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Дніпропетровської області, Раду адвокатів Дніпропетровської області, Недержавну некомерційну професійну організацію «Національна асоціація адвокатів України» подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом 3 (трьох) денного строку з моменту набрання законної сили рішення суду.

Разом із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просив:

- зупинити дію Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області №6/ДПР-19 від 13.06.2019 року про позбавлення адвоката Чернеша Д.С. права на заняття адвокатською діяльністю;

- зобов`язати Раду адвокатів Дніпропетровської області, Недержавну некомерційну професійну організацію «Національна асоціація адвокатів України» негайно внести до Єдиного реєстру адвокатів України щодо адвоката ОСОБА_1 наступні зміни: інформацію з розділу «Інформація про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю» видалити.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що відповідно до ч.1 ст.42 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» оскарження рішення не зупиняє його дії, що позбавляє позивача права на працю, виключає можливість заробляти собі на життя та суперечить ст.ст. 42, 43 Конституції України, тому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Зупинено дію Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області №6/ДПР-19 від 13.06.2019 року про позбавлення адвоката Чернеша Дмитра Сергійовича права на заняття адвокатською діяльністю.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач - Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Дніпропетровської області, подав апеляційну скаргу, в якій просив вказану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що єдиним аргументом щодо необхідності забезпечення позову суд першої інстанції визнав те, що оскаржуваним рішенням позивача позбавлено права на заняття адвокатською діяльністю, що фактично позбавляє права позивача здійснювати професійну діяльність та реалізовувати права, передбачені ст.ст. 42, 43 Конституції України. Даний аргумент є нелогічним і беззмістовним, оскільки правомірність рішення про позбавлення позивача права здійснювати адвокатську діяльність і є предметом позову.

Представник відповідача - Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представники відповідачів: Ради адвокатів Дніпропетровської області, Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України», та представник третьої особи в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач та його представник - адвокат Станіславчук І.М. з`явились у приміщення суду, проте перед початком судового засідання відмовились зайти до зали судових засідань, ігноруючи неодноразову пропозицію секретаря судового засідання взяти участь у розгляді справи.

Згідно із ч.2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до п. 1 та 2 частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані:

1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;

2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Суд апеляційної інстанції вважає звернути увагу на наступне.

Згідно із ч.1 статті 309 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом 30 днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі у справі №160/6323/19.

Ухвалою суду від 7 листопада 2019 року строк розгляду справи продовжений на 15 днів.

Судове засідання у справі до цього дня призначалось 3 рази, проте жодного разу не відбулось у зв`язку з заявленням позивачем клопотань про відкладення та заяв про відводи як всій колегії суддів, так і головуючому судді Юрко І.В..

Станом на 9 грудня 2019 року строк розгляду апеляційної скарги сплинув, проте позивачем через канцелярію суду подано нову заяву про відвід колегії суддів за надуманими, штучними підставами, які відповідно до статті 36 КАС України не є підставами для відводу суддів, що колегією суддів розцінюється як дії, спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи, та визнано зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим заяву про відвід суд залишив без розгляду.

Протягом всього розгляду справи секретарем судового засідання неодноразово пропонувалось позивачу та його представнику взяти участь у розгляді справи, проте, вказані особи відмовились увійти до зали судових засідань.

У зв`язку з вказаним, розгляд справи проводився без участі позивача та його представника.

Відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову частково, суд першої інстанції зазначив, що оскаржуваним рішенням позивача позбавлено права на заняття адвокатською діяльністю, що фактично позбавляє права позивача здійснювати професійну діяльність та реалізовувати права, передбачені ст.ст. 42, 43 Конституції України, а тому вважає за необхідне задовольнити заяву позивача в частині зупинення дії Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області №6/ДПР-19 від 13.06.2019 року, оскільки на час розгляду заяви існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що не вбачає підстав для задоволення вимоги про зобов`язання Ради адвокатів Дніпропетровської області, Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» внести відомості до Єдиного реєстру адвокатів України щодо позивача як адвоката, оскільки у разі забезпечення позову в зазначених позивачем межах, суд фактично ухвалить судове рішення про відновлення правового становища позивача, яке існувало до прийняття оскаржуваного рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про забезпечення позову шляхом зупинення дії Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області №6/ДПР-19 від 13.06.2019 року з огляду на таке.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви та довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч.2 ст.150 КАС України.

Правова позиція по даному питанню висловлена в Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів не вбачає у даному випадку наявних очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області №6/ДПР-19 від 13.06.2019 року про позбавлення ОСОБА_1 права на заняття адвокатською діяльністю, а встановлення протиправності оскаржуваного позивачем рішення можливе тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Встановлення протиправності чи обгрунтованості оскаржуваного рішення відповідача, що є предметом позову, потребує доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів в судовому засіданні по справі.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову в частині зупинення дії рішення КДКА Дніпропетровської області, суд першої інстанції з посиланням на приписи ч.1 ст.42 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» , ст.ст. 42, 43 Конституції України, зазначив, що на час розгляду заяви існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Колегія суддів вважає таке посилання суду першої інстанції хибним, оскільки будь-якого аргументу щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, останнім в заяві не зазначено, а судом в ухвалі не надано такому факту належної оцінки. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в даному випадку, при прийнятті в подальшому судом рішення по справі про задоволення позовних вимог, невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову не призведе до ускладнення або унеможливлення його виконання, або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересі позивача.

Згідно тексту заяви про забезпечення позову, позивач ставить питання про зупинення дії рішення КДКА Дніпропетровської області до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі та вказане рішення є предметом адміністративного позову.

Проте, забезпечивши позов шляхом зупинення дії правового акту індивідуальної дії, судом фактично ухвалено рішення про задоволення позову (хоча і тимчасове) без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що відсутні підстави, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а отже клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-154, 241-243, 294, 308, 312, 315, 317 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі №160/6323/19 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі №160/6323/19 скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2019 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак