Справа № 120/1982/19-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1982/19-а Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

10 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Смілянця Е. С.

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства оборони України та ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року (рішення ухвалено 19.09.2019р. у м.Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту 87 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту 87 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України, зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції де отримав поранення. У подальшому, йому проведено первинний огляд та встановлено другу групу інвалідності з 29.10.2018 року. Причиною інвалідності ОСОБА_1 , відповідно протоколу військово-лікарської комісії, є поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у зоні бойових дій. Вважаючи, що має право на призначення одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до Міністерства оборони України із відповідною заявою, про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги. Однак, протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №41 від 05.04.2019 року, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із тим, що між первинною втратою працездатності, яка визначалася у відсотках та втратою працездатності у вигляді встановлення II-ї групи інвалідності пройшов термін понад 2 роки.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 87 проколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05 квітня 2019 року №41, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 01.03.2019 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 300-ратного прожиткового мінімуму, з урахуванням висновків зазначених у судовому рішенні.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Міністерство оборони України звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. В апеляційній скарзі зазначає, що згідно п.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. Проте, позивачу групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення ступеня працездатності.

Крім того, апеляційну скаргу подано і позивачем, в якій останній просив рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Міністерство оборони України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 01.03.2019 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 300-ратного прожиткового мінімуму, з урахуванням висновків зазначених у судовому рішенні - скасувати. Прийняти в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 300-ратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб на 01 січня 2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу Міністерство оборони України слід залишити без задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_1 задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №2 від 01.08.2014 року сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта розвідувального взводу розвідувальної роти, що призваний Тростянецьким ОРВК Вінницької області 01.08.2014 року, відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом вирішено вважати призначеним, зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення та вважати таким, що з 01.08.2014 року приступив до виконання службових обов`язків.

ОСОБА_1 з 04 жовтня 2014 року по 05 грудня 2014 року та з 15.12.2014 року по 18.02.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції м.Дебальцево Донецька область. Підстава: витяги з наказу командира в/ч ПП В 4673 № 75 від 7.10.2014 року; №127 від 9.12.2014 року; №133 від 17.12.2014 року; №50 від 10.03.2015 року, що підтверджується довідкою Військової частини - Польова пошта НОМЕР_2 №1149, а також довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №1666 від 27.04.2015 року, виданою військовою частиною - польова пошта НОМЕР_2 .

22.05.2015 року управлінням штабу військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 , яке безтермінове та дійсне на всій території України, пред`явник якого має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Під час виконання службових обов`язків військової служби 18.02.2015 року у районі проведення антитерористичної операції під час виходу з міста Дебальцево, Донецької області у результаті обстрілу позивач отримав травму - пошкодження капсульно-зв`язкового апарату обох гомілково-ступневих суглобів, забої, садни м`яких тканих обох гомілок, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) на військовослужбовця військової частини ПП НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_1 , 1981р.н. №700 від 31.03.2015 року, виданою військовою частиною - польова пошта НОМЕР_2 .

14.07.2015 року позивачу проведено медичний огляд ВЛК в/ч НОМЕР_5 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) посттравматичний деформуючий артроз обох гомілко-ступних суглобів першої стадії після травми (18.02.2015 року) з больовим синдромом при фізичних навантаженнях, з незначним порушенням функції обох гомілково-ступних суглобів. Травма пов`язана із захистом Батьківщини .

У подальшому, обласною МСЕК №2 м.Черкаси 30.10.2018 року проведено первинний огляд та встановлено II (другу) групу інвалідності з 29.10.2018 року, причина інвалідності травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Інвалідність встановлена безтермінова.

01.11.2018 року в управлінні праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради ОСОБА_1 отримав посвідчення серії НОМЕР_6 , відповідно до якого пред`явник цього посвідчення є інвалідом 2-ї групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (копія додається).

11.11.2018 року на адресу військового комісара Тростянецького ОРВК надійшов грошовий атестат ф.2 ЗУ №402037 та довідка про додаткові види грошового забезпечення №113/1469, як на сержанта запасу ОСОБА_1 .

Вважаючи, що позивач має право на одноразову грошову допомогу у розмірі 300- кратного прожиткового мінімуму ОСОБА_1 01.03.2019 року звернувся за призначенням такої виплати.

Однак, відповідно до витягу з протоколу №41 від 05.04.2019 року комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянувши подані документи, дійшла висновку про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги.

Свою відмову комісія мотивувала тим, що сержанту ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), якого 11.09.2015 року звільнено з військової служби та 15.09.2015 року під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 15% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що сталося 18.02.2015 року (довідка МСЕК серія 10 ААА №122350 від 15.09.2015), а 29.10.2018 року під час огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (довідка МСЕК серія 12 ААБ №128838).

08 травня 2019 року Вінницький обласний військовий комісаріат направив на адресу позивача лист № 12/1183, у якому повідомив про те, що згідно з протоколом №41 від 05.04.2019 року прийняте рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

Вважаючи, що з 29.10.2018 року у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ-ї групи інвалідності з причин захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, а відповідачем протиправно відмовлено у виплаті такої допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача - є саме зобов`язання Міністерство оборони України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 01.03.2019 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 300-ратного прожиткового мінімуму, з урахуванням висновків зазначених у судовому рішенні.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким частково задоволено позов, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII.

Відповідно до ст.41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2232-XII), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно зі ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини 2 ст.16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Приписами частини першої статті 16-2 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II-ї групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III-ї групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Нормами частини 4 статті 16-3 Закону №2011-XII встановлено, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі - постанова №975), яка набрала чинності 24.01.2014.

Пунктом 8 Постанови №975 передбачено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, зазначеними вище нормами Закону №2011-XII та Порядку №975 визначено, що у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Відповідно до пункту 3 Постанови №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як встановлено судом першої інстанції, у ОСОБА_1 під час огляду з 15.09.2015 року було встановлено 15% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що сталося 18.02.2015 року (довідка МСЕК серія 10 ААА №122350 від 15.09.2015), а з 29.10.2018 року позивача визнано особою з інвалідністю ІІ групи вперше.

Отже, ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю ІІ групи вперше лише з 29.10.2018 року, до цієї дати позивач не вважався таким, що має інвалідність.

Так, Закон України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було доповнено ч.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється, набрав чинності з 01 січня 2017 року.

Cтаттею 16-4 Закону встановлений вичерпний перелік підстав коли призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме: якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності подає уповноваженому органу зазначений у пункті 11 Порядку №975.

Такими документами відповідно пункту 11 Порядку №975 є: заява про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Враховуючи, що ОСОБА_1 вперше встановлено групу інвалідності у 2018 році то відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначення та виплаті одноразової грошової допомоги.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (п.53 рішення у справі "Ковач проти України", п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України", п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України") та статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право особи на одноразову грошову допомогу не може підлягати часовим обмеженням і залежати від того чи пройшов дворічний термін з часу первинного огляду і встановлення інвалідності (меншого відсотка втрати працездатності). В даному випадку основним критерієм для призначення одноразової допомоги має слугувати той факт, що особа отримала незворотні негативні зміни стану здоров`я внаслідок перебування на військовій службі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач має право на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ-ї групи з 30.10.2018 відповідно до Порядку №975 та ст.ст.16,16-3 Закону №2011-ХІІ у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вбачає наявність підстави для скасування п. 87 рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ-ї групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов"язків військової служби, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05.04.2019 №41 та зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу відповідно до Закону №2011-ХІІ та Порядку №975 у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2018 року.

Відповідно до ч.1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту 87 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України, зобов`язання вчинити дії скасувати в частині зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 01.03.2019 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 300-ратного прожиткового мінімуму, з урахуванням висновків зазначених у судовому рішенні.

Ухвалити нове рішення в цій частині.

Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 , як інваліду П-ї групи, одноразової грошової допомоги та виплатити в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 грудня 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Смілянець Е. С.