Справа № 826/2154/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 грудня 2019 року № 826/2154/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» ПАТ «КИЇВЗНДІЕП» (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві (далі - відповідач та/або контролюючий орган/ГУ ДФС у м. Києві) та просить суд скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12.01.2018 року №Ю-8095-17.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем не враховано всі сплати єдиного внеску за період з листопада 2015 року, що мало своїм наслідком подальше винесення вимог, які оскаржуються в судовому порядку, у тому числі вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12.01.2018 року №Ю-8095-17, яка є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що згідно облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів, станом на 12.01.2018 року загальна сума заборгованості у позивача становила 499200,94 грн., на підставі чого і було сформовано податкову вимогу від 12.01.2018 року №Ю-8095-17.

Разом з цим, при вирішенні спору по суті суд враховує, що відзив контролюючим органом подано з пропуском строку встановленого судом, однак, зважаючи на наведені у ньому обставини пропуску такого строку, суд вважає поважною причиною неподання відзиву у встановлений строк та з метою повного та всебічного розгляду справи враховує поданий відзив на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

12.01.2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби України у м. Києві винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-8095-17, якою Публічне акціонерне товариство «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» ПАТ «КИЇВЗНДІЕП» зобов`язано сплатити суму боргу зі сплати єдиного внеску у розмірі 499200,94 грн., яка складається із суми недоїмки - 499200,94 грн. (далі - оскаржувана та/або спірна вимога).

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон №2464).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску, зокрема, є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6, абзацу 1 і 2 частини восьмої статті 9 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі.

Частиною сьомою статті 9 зазначеного Закону встановлено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

У відповідності до положень частин п`ятої, шостої та десятої статті 9 Закону №2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Відомості про стан розрахунку платника єдиного внеску з бюджетом відображається в оперативній формі обліку, яка ведеться в порядку, встановленому наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 №422 "Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

У силу приписів частини одинадцятої статті 9 Закону України №2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Так, згідно частиною десятою статті 25 цього Закону на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Крім того, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (пункт 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464).

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 25 Закону України №2464 про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Таким чином, вимога про сплату штрафу повинна бути погодження з органами Пенсійного фонду України та оформлена у вигляді рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом, 12.01.2018 року винесено спірне рішення, яке сформовано у зв`язку з наявністю в інтегрованих картках платника податку АІС «Податковий блок» у позивача податкового боргу зі сплати єдиного внеску станом на 12.01.2018 рік.

Разом з цим, суд звертає увагу, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2018 року №826/14791/17 було скасовано вимогу про сплату боргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 12.10.2017 року №Ю-8095-17.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.04.2018 у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Український зональний науково дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

Також, судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2018 року у справі №826/10973/17, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 року визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби міста Києва від 08.08.2017 року №Ю-8095-17.

Слід вказати, що надана відповідачем інтегрована картка платника податків за 2018 рік не містить в собі відомостей щодо внесення відповідачем даних про скасування наведених вище вимог.

Окрім цього, у відзиві на позовну заяву контролюючи орган зазначає, що згідно облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів, станом на 12.01.2018 року загальна сума заборгованості у позивача становила 499200,94 грн., проте, дослідивши надані ГУ ДФС у м. Києві інтегровані картки платника податків - Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» ПАТ «КИЇВЗНДІЕП», судом встановлено розбіжності.

Зокрема, дата 12.01.2018 рік відсутня в інтегрованій картці платника податків, натомість міститься дата 11.01.2018 року, станом на дату якої за позивачем обліковується заборгованість у розмірі 392666,16 грн.

Між тим, суд звертає увагу, що заборгованість у розмірі 499200,94 грн. обліковуються в інтегрованій картці платника податків станом на 31.12.2017 рік.

Тобто, наведене дає суду підстави дійти висновку, що заборгованість у розмірі 499200,94 грн. виникла у позивача за попередні податкові періоди.

В той же час, як вже було вказано судом вище, вимоги ГУ ДФС у м. Києві від 08.08.2017 року №Ю-8095-17, від 12.10.2017 року №Ю-8095-17 скасовані в судовому порядку.

Слід вказати, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не наведено розрахунку боргу, у тому числі, за який період останній виник.

Суд акцентує увагу, що форма вимоги про сплату боргу (недоїмки) для платника єдиного внеску - фізичної особи станом на 06.04.2016 була затверджена чинним наразі наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.04.2015 № 449 "Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953, та набрав чинності з 29.05.2015) та наведена в додатку 7 до названої Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера "У" (узгоджена вимога).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Таким чином, зважаючи на те, що судом в ході розгляду справи встановлено обставини скасування вимог Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 08.08.2017 року №Ю-8095-17, від 12.10.2017 року №Ю-8095-17, з огляду на те, що відповідачем не надано жодного розрахунку боргу, в розрізі періодів його виникнення та приймаючи дані інтегрованої картки платника податків, у тому числі, встановлені розбіжності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Суд наголошує, що відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 129 Конституції України одним із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду. З конституційною нормою кореспондуються приписи статтей 14 та 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є, зокрема, обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили.

Разом з тим, відповідач не зміг надати суду обґрунтованих доказів та змістовних пояснень щодо правомірності вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.01.2018 року №Ю-8095-17

В силу частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні даної справи також враховує правову позицію, висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", яке згідно із Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

Так, у п. 110 вказаного рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення, то судові витрати слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 77, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» ПАТ «КИЇВЗНДІЕП» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, б. 26, код ЄДРРПОУ 01422826) до Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ) задовольнити.

2. Скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12.01.2018 року №Ю-8095-17.

3. Судові витрати в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» ПАТ «КИЇВЗНДІЕП» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, б. 26, код ЄДРРПОУ 01422826) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева