Справа № 480/5013/19
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2019 р. Справа № 480/5013/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Діски А.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання протиправною і скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ВПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області) та просить визнати протиправною і скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ричкаля Сергія Павловича від 21.11.2019 про закінчення виконавчого провадження ВП № 60576639 за виконавчим листом № 480/1966/19, виданим Сумським окружним адміністративним 09.10.2019, зобов`язати виконати рішення суду в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Свої вимоги позивач мотивує тим, що підставою для закінчення виконавчого провадження є внесення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Сумській області (далі - боржник, ГУ ПФУ у Сумській області) інформації по рішенню суду, що підлягає виконанню, до електронного реєстру судових рішень, що будуть виконані відповідно до положення Постанови Кабінету Міністрів України "Про питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду" №649 від 22.08.2019 (далі - Порядок №649). Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою державного виконавця та вважає її такою, що порушує його законні права, свободи та інтереси, оскільки боржником не було виконане рішення суду, на підставі якого відкрито виконавче провадження ВП № 60576639, а тому відповідачем безпідставно винесено оскаржувану постанову.

Ухвалою суду від 05.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. ст. 268, 269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того даною ухвалою було залучено до участі у справі у якості другого відповідача Головне територіальне управління юстиції у Сумській області та встановлено відповідачам 5-денний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позов та зобов`язано надати копії матеріалів виконавчого провадження № 60576639.

На виконання зазначеної ухвали, представником ВПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області, подано до суду відзив, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зазначивши, що згідно листа ГУ ПФУ в Сумській області №33401/04.9-19 від 07.11.2019 ним у грудні 2018 року здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018, виплата основого розміру пенсії та ї доплату з 28.11.2018 по 31.01.2019 у сумі 892,48 грн. здійснено у січні поточного року, а перераховані кошти в сумі 26364,63 грн. будуть виплачені згідно з Порядком № 649, що визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. А отже, на думку представника відповідача, рішення суду боржником виконано в повному обсязі, тому підстави для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відсутні (а.с. 17-21).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 у справі № 480/1966/19 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії було задоволено позов, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 нарахованої заборгованості за період з 01.10.2016 по 31.08.2018 на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 у справі №818/2015/18 та зобов`язано здійснити відповідну виплату (а.с.12-14).

09.10.2019 Сумським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист у справі №480/1966/19 (а.с. 25).

14.11.2019 державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області було відкрито виконавче провадження ВП № 60576639 за примусовим виконанням виконавчого листа №480/1966/19, виданого 09.10.2019 (а.с. 26).

21.11.2019 постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області Ричкаля С.П. закінчено виконавче провадження № 60576639 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

У постанові зазначено, що згідно листа ГУ ПФУ в Сумській області №33401/04.9-19 від 07.11.2019 ним у грудні 2018 року здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018, виплата основого розміру пенсії та її доплату з 28.11.2018 по 31.01.2019 у сумі 892,48 грн. здійснено у січні поточного року, а перераховані кошти в сумі 26364,63 грн. будуть виплачені згідно з Порядком № 649. Інформацію по даному рішенню внесено до електронного реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (а.с.43).

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" передбачено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За правилами п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вказано вище, у виконавчому листі було зобов`язано боржника до вчинення дій, пов`язаних з проведенням перерахунку пенсії та виплатою ОСОБА_1 утвореної заборгованості.

З матеріалів справи суд вбачає, що підставою для винесення оскаржуваної постанови державного виконавця від 22.11.2019 слугувала інформація, що надійшла до виконавчого органу від боржника - ГУ ПФУ в Сумській області згідно листа від 07.11.2019 №33401/04.9-19.

Так, в листі вказано, що ГУ ПФУ в Сумській області у грудні 2018 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018, загальний розмір пенсії після перерахунку склав 8538,25 грн, виплата пенсії з 01.01.2019 здійснюється у розмірі 7792,16 грн, виплата пенсії у новому розмір та її доплату за період з 28.11.2018 по 31.01.2019 у сумі 892,48 грн здійснено у січні поточного року, а перераховані кошти в сумі 25364,63 грн. будуть виплачені згідно з Порядком № 649. Інформацію по даному рішенню внесено до електронного реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (а.с.27-28).

Суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 було затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Відповідно до п. 1 Порядку № 649 він визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

В силу положень п. 3, 4, 5, 6 Порядку № 649 погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

- документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

- копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

- розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Згідно з п.8 Порядку №649 Комісія приймає одне з таких рішень:

- про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку;

- про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Відповідно до п. 9 Порядку №649 рішення оформляються протоколом, у якому за наявності підстав зазначаються пропозиції щодо перерахунку коштів на рахунок боржника. Протокол підписується всіма членами комісії і подається Голові правління Пенсійного фонду України, який не пізніше трьох робочих днів приймає рішення про виділення коштів.

Відповідно до п. 10, 11 Порядку № 649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.

Таким чином, рішення суду про виплату заборгованості внаслідок перерахунку пенсії вважається виконаним у повному обсязі лише після надіслання боржником повідомлення стягувачу про виділення коштів та здійснення виплати відповідної суми стягувачу.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про виплату позивачу сум заборгованості, яка утворилася.

Отже, на час винесення головним державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.11.2019 судове рішення не було повністю виконане, а тому у державного виконавця були відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII.

Частиною 1 ст. 63 Закону №1404-VIII встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостоюстатті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Як роз`яснено в п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21.05.2012 за № 5 "Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

У даному випадку державним виконавцем не було проведено перевірки виконання судового рішення, не було вжито всіх можливих заходів для повного виконання рішення згідно з приписами ст. 63 Закону №1404-VIII та незаконно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, що призвело до порушення прав та інтересів позивача.

Відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод виконання судових рішень розглядається як стадія судового провадження, право доступу до суду, що гарантується цією статтею, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи.

Отже, закінчення державним виконавцем виконавчого провадження в той час, коли судове рішення, ухвалене на користь позивача, не було виконане в повному обсязі, є порушенням прав позивача, які підлягають захисту відповідно до наведених вище правових норм.

Доводи про те, що рішення суду виконано, а нараховані кошти виплачуються органами Пенсійного фонду України після виділення коштів на їх фінансування з Державного бюджету в порядку, визначеному Порядком № 649, суд вважає безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до правової позиції Європейського суду, в тому числі по справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005, п.23), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Крім того, встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 порядок виплати заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень пенсійних виплат, не свідчить про фактичне виконання в повному обсязі згаданого рішення суду та не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження ВП № 60576619.

Згідно ч. 1, 2 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Тобто спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні, а не постановою Кабінету Міністрів України, а вирішення питання щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення суду можливе лише в судовому порядку, у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України, норми якого є пріоритетними над нормами постанов Кабінету Міністрів України.

При цьому, жодних судових рішень з приводу розстрочки або відстрочки виконання рішення суду, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії, судом не приймалось.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята державним виконавцем передчасно.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, в порушення зазначеної норми Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не було доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 60576619 від 21.11.2019 прийнята всупереч встановленому законом порядку, а відтак позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанови є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання виконати рішення суду в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", оскільки згідно з ч. 1 ст. 41 Закону №1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання (ч.2 цієї ж статті).

Відтак, поновлення виконавчого провадження у випадку визнання судом незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження відбувається в силу наведених вище норм закону.

Отже, судовий захист прав та інтересів позивача як сторони виконавчого провадження повністю охоплюється задоволенням вимог про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки внаслідок скасування оскаржуваної постанови постанова про відкриття виконавчого провадження продовжує свою дію.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257, 262, 287, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання протиправною і скасування постанови, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ричкаля Сергія Павловича від 21.11.2019 про закінчення виконавчого провадження ВП № 60576639 за виконавчим листом №480/1966/19, виданим Сумським окружним адміністративним судом 09.10.2019.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска