Справа № 444/617/19
Суддя: Зеліско Р. Й.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/617/19
Провадження № 2-а/444/36/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

22 листопада 2019 року Жовківський районний суд Львіської області в складі :

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Усманова З.З.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовква Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №233133 від 26.02.2019 року ,-

В С ТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Головного управління національної поліції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №233133 від 26.02.2019 року, свої вимоги мотивує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №233133, яка винесена інсектором СП Зборівського ВП ГУНП у Тернопільській області Паньків А.С. від 26.02.2019 року, на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Так з постанови вбачається , що на автодорозі Тернопіль-Львів-Рава-Руська , 30 км. здійснив обгін автомобіля на мосту, при цьому перетнув суцільну лінію розмітки, чим порушив п.4.6 Правил дорожнього руху.

Вважає постанову незаконною, оскільки позивач зазаначає що в його діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення . Та вважає дану постанову такою, що підлягає скасуванню , з огляду на наступне. А саме, відповідач інспектор поліції не мав права притягати позивача до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи . Звинувчення не може грунтуватися лише на припущеннях працівника поліції. Натомість він не з`ясував обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Зазначає, що на вказаному автошляху здійснювався інтенсивний рух учасниками дорожнього руху . Інспектором поліції , які несли службу у складі мобільного екіпажу була зупинена на вимогу група автомобілів в кількості трьох автомобілів. Його автомобіль був третім . До нього підійшов працівник поліції ОСОБА_2 . та повідомив, що він перетнув полосу суцільну смугу, чим порушив правила дорожнього руху. Коли позивач попросив працівника иподіції надати докази цієї події, на що він йому повідомив що у нього є відео. В подальшому наказав йому чекати його в автомобілі, та працівник поліції пішов до свого авто із наданими ним попередньо водійськими правами і свідоцтвом про реєстрацію автотранспорту марки «Хюндай і30» дн.з. НОМЕР_1 . Через деякий час працівник поліції повернувся та намагався йому вручити без будь яких пояснень постанову про накладення адміністративного стягнення ДПО18 №233133 від 26.02.2019 року .

Окрім того вказує, що враховуючи такий розвиток подій, він повідомив інспектора Паньківа А.С. що розгляд вказаної постанови бажав проводити в присутності фахівця в галузі права або адвоката, що передбачено ст.268 КУпАП . Однак йому у такій його законній вимозі було відмовлено без пояснення будь яких зрозумілих причин. Про що було зазначено в постанові. Окрім того його вимога булла зубумовлена ще тим, оскільки інспектором поліції порушено п.3 ч.3 ст.283 КУпАП , так як постанова про адміністративне правопорушення повинна містити технічний засіб, який здійснено фото або відеозаписом.

Таким чином, вважає що уповноваженою особою інспектором поліції Паньків А.С. порушено порядок розгляду адміністративного порушення, зміст постанови про адміністративне правопорушення, не надано належних доказів його вини, а також порушено його право на захист під час розгляду постанови про накладення адміністративного стягнення .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав , просив суд з врахуванням того, що що уповноваженою особою інспектором поліції Паньків А.С. порушено порядок розгляду адміністративного порушення, зміст постанови про адміністративне правопорушення, не надано належних доказів його вини, а також порушено його право на захист під час розгляду постанови про накладення адміністративного стягнення , слід скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №233133 від 26.02.2019 року.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області ДПП в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Однак з Управління патрульної поліції у Тернопільській області ДПП на адресу суду надіслано відзив на адміністративний позов, який мотивований тим, що адміністративний позов не підлягає, до задоволення у зв`язку із тим, що обставини, на які посилається позивач по справі є надуманими, такими, що не відповідають дійсності та вводять суд в оману. Зазначають, що користуючись наданими правами щодо оскарження дій правоохоронних органів, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності.

Зазначають, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №233133 від 26.02.2019 року , вбачається що 26.02.2019 року водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Хундай і30» з номерним знаком НОМЕР_1 на 30 км. автодороги Тернопіль-Львів-Рава-Руська здійснив обгін автомобіля на мосту, при цьому перетнув суцільну лінію розмітки чим порушив п.14.6 г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП . В результаті цього інспектором Зборівського ВП ГУНП в Тернопільській області Паньківим А.С. на позивача винесено постанову серії ДПО18 №233133 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі. Згідно цієї постанови, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Зазначають що відповідно до п.14. г ПДР України, обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, стакадах,шляхопроводах, ктутих повоторотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Вказують, що факт скоєння позивачем вищезазначеного правопорушення зафіксовано на відео, який долучено до відзиву, інспектор зупинив автомобіль позивача, пояснив суть скоєного правопорушення, повідомив про розгляд справи про адміністративне правопорушення, постанова у справах про адміністративні правопорушення, передбачена ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Стверджують, що інспектор поліції в своїх діях керувався вимогами ст. 122 КУпАП (порушення правил дорожнього руху згідно переліку), ст. ст. 251, 252 КУпАП (оцінка доказів), ст. 258 КУпАП (випадки, коли адмінпротокол не складається), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395.

А тому просять відмовити повністю у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю такого.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

П. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так як представник відповідача в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, жодних відомостей про поважність причин такої неявки у суду немає, а тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Крім того суд враховує, що стороною відповідача висловлено позицію щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_1 .

Заслухавши думку позивача, вивчивши відзив на позовну заяву відповідача, відповідь на даний відзив представника позивача, а також дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19).

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак це правило не стосується правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З копії постанови про адміністративне правопорушення ДПО18 №233133 від 26.02.2019 року вбачається що 26.02.2019 року водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Хундай і30» з номерним знаком НОМЕР_1 на 30 км. автодороги Тернопіль-Львів-Рава-Руська здійснив обгін автомобіля на мосту, при цьому перетнув суцільну лінію розмітки чим порушив п.14.6 г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП , в результаті чого був зупинений інспектором Зборівського ВП ГУНП в Тернопільській області Паньківим А.С. на позивача винесено постанову серії ДПО18 №233133 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі. Згідно цієї постанови, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно п.14. г ПДР України, обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, стакадах,шляхопроводах, ктутих повоторотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, обгін це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 (вузька суцільна лінія) для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Горизонтальна розмітка має таке значення: 1.1 вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

В судовому засіданні було оглянуто наданий разом із відзивом на позовну заяву представником відповідача відеозапис з технічного приладу.

Зокрема з відеоматеріалів чітко вбачається, що водій здійснив обгін автомобіля на мосту, при цьому перетнув суцільну лінію розмітки.

Обгін в свою чергу, відповідно до ПДР України - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху. Розділ 34 ПДР п.1.1 передбачає, що вузька суцільна лінія поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах . Проте, ОСОБА_1 порушив вимоги вищезазначених норм ПДР України та здійснив обгін у кінці підйому на мосту , перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався за допомогою відео фіксації на технічний пристрій .

В свою чергу, частиною 1 статті 122 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,

частиною 2 статті 122 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Як було зазначено вище, постановою інспектора Зборівського ВП ГУНП в Тернопільській області Паньківим А.С. позивача було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1,2 ст.122 КУпАП, та на підставі ст.36 ч.2 КУпАП накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу всумі 425,00 грн.

Санкція ч.2 ст.122 КУпАП не передбачає застосування такого заходу впливу, як попередження.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції Українивизначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону. Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, за приписами даної статті, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, що передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 цього Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

В свою чергу, частинами 2, 3 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частиною першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Закону України «Про Національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі .

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі .

Приписами п.4 Інструкції №1395 визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції)або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї інструкції.

Згідно з частиною 1 статті 216 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 1 статті 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Разом з тим, частинами 2, 4 статті 258 КУпАП, що у разі вчинення правопорушень, розгляд, яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП .

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до

адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02,07.2015 №580-VIII ''Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02,07.2015 №580-УІІІ "Про Національну поліцію, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах,монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правилдорожнього руху.

Як уже зазначалося вище та вказано у постанові дане правопорушення було зафіксоване на технічний прилад, а розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 здійснювався з відеофіксацією на технічний пристрій , що був закріплений на форменому одязі поліцейського.

Щодо твердження позивача про те, що відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, не знайшло свого підтвердження, оскільки такі твердження позивача при перегляді судом відеофіксації події з технічного пристрою поліцейського спростовані та не знайшли свого підтвердження .

Дані відеоматеріали є доказами в справі про адміністративне правопорушення в розумінні статті 251 КУпАП.

Суд вважає, що надані письмові пояснення, як і пояснення позивача в судовому засіданні спрямовані на уникнення відповідальності та не відображають реальної картини події, яка покладена в основу оскаржуваної постанови.

Крім того досліджені докази в сукупності підтверджують правильність висновків суду про це.

Суд бере до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Крім того суд звертає увагу, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення на транспорті, що за своєю природою несе високий рівень суспільної небезпеки, так як транспорт є підвищеним джерелом небезпеки, а тому інспектор поліції, який виніс оскаржувану постанову, правильно обрав вид та міру стягнення ОСОБА_1 .

Суд бере до уваги, що працівником поліції враховано, що є адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які розглядаються судом (ст. 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення) за місцем його вчинення, тобто за місцем знаходження органу (суду), уповноваженого законом розглядати справу у межах територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, а є адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які розглядаються органами Національної поліції на місці зупинки транспортного засобу та розгляд таких справ закінчується винесенням постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Ст. 68 Конституції України проголошує, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Ч. 1 ст. 8 КУпАП вказує, що особа, яка вчинила правопорушення, підлягаєвідповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з детально проаналізованих доказів, суд приходить до висновку, що в діянні ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки під час розгляду справи в суді доведено наявність протиправної, винної дії, яка містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто доведено сам факту вчинення адміністративних правопорушень.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставі, спрямовані на уникнення відповідальності та задоволенню не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, 241, 245, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №233133 від 26.02.2019 року - відмовити.

Апеляційна скарги на судове рішення відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Суддя Р. Й. Зеліско