Справа № 0240/2167/18-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/2167/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова Інна Анатоліївна

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

10 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Смілянця Е. С. Охрімчук І.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління ДПС у Вінницькій області та Приватного акціонерного товариства "Глуховецький гірничо-збагачувальний каоліновий комбінат" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року (повний текст рішення складено 18.12.2018 року у м.Вінниці) у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Глуховецький гірничо-збагачувальний каоліновий комбінат" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Глуховецький гірничо-збагачувальний каоліновий комбінат" звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06.04.2018 р. за №№, , .

В обґрунтування позову ПрАТ "Глуховецький гірничо-збагачувальний каоліновий комбінат" зазначив, що відповідачем в період з 25.01.2018 по 21.02.2018 року на підприємстві проведено документальну планову перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 30.09.2017 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 р. по 30.09.2017 р., за результатами якої складено акт. На підставі висновків акта перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення рішення:

- № від 06.04.2018 р., яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 139654 грн. за основним платежем та 69828 грн. за штрафними санкціями;

- № від 06.04.2018 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 106011 грн. за основним платежем та 53006 грн. за штрафними санкціями;

- № від 06.04.2018 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 160645 грн. за основним платежем та 80323 грн. за штрафними санкціями.

Позивач не погодився з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважав їх протиправними, прийнятими з порушенням норм чинного законодавства та на підставі недостовірних фактів, викладених у висновках акту перевірки. Зокрема, позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням № від 06.04.2018 р. в частині суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 157945 грн. за основним платежем та 78973 грн. за штрафними санкціями, з огляду на те, що позивач є підприємством гірничо-добувної промисловості, основним видом діяльності якого є добування каоліну, гравію, піску. Господарську діяльність підприємство здійснювало на підставі дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, виданого Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області (№000003/16 від 15.06.2016p.). Товариство сплатило відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва в сумі 877473,13 грн. Посилання відповідача на приписи ст.209 ЗК України вважає безпідставними, оскільки Земельний кодекс України не регулює питання формування вартості родовищ та його складових частин. А доводи податкового органу щодо віднесення до складу витрат пропорційно отриманому від експлуатації родовища доходу суми відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва вважає безпідставними з огляду на положення пп.138.3.3 ПК України.

Позивач також не погодився з висновками акту перевірки та, відповідно, винесеними податковими повідомленнями-рішеннями щодо завищення товариством суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 139654 грн. за основним платежем та 69828 грн. за штрафними санкціями (ППР №000330530) та заниження суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 106011 грн. за основним платежем та 53006 грн. за штрафними санкціями (ППР №) за господарськими операціями з проведення позивачем невід`ємних поліпшень (за рахунок амортизаційних відрахувань) орендованих основних засобів з огляду на те, що такі поліпшення не призводять до набуття позивачем права власності на них. На думку позивача, проведення поліпшення орендованих основних засобів за рахунок амортизаційних відрахувань не є підставою для невизнання права на податковий кредит Орендаря, оскільки первинними документами підтверджується факт придбання (виготовлення) поліпшень орендарем.

Позивач вважав, що він має право на віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплачених у вартості придбаних (виконаних) невід`ємних поліпшень об`єктів основних засобів цілісного майнового комплексу, що орендується.

Також позивач зазначав, що розраховані ним суми ПДВ за квітень 2016 в сумі 2256,67 грн., червень 2016 р. в сумі 2256,67 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 06.04.2018 р. необґрунтовано визнано податковим органом як заниження нарахування податкових зобов`язань через помилковість висновку, що дані суми стосуються здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна з використанням амортизаційних витрат.

Позивач не погодився і з висновками податкового органу щодо не нарахування підприємством умовного продажу на каолін марки П-2, КР-1, ЛКС, який, за висновками відповідача, не використаний в господарській діяльності, а списаний з балансу підприємства як брак у виробництві в зв`язку з чим відповідач дійшов висновку про заниження суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 129311 грн., в тому числі: за квітень 2016 року 32817 грн., за червень 2016 - 46981 грн., за вересень 2016 року - 44765 грн., за листопад 2016 року - 4748 грн. Зазначав, що каолін, який не відповідав вимогам ГОСТу, використовувався в подальшому у його господарській діяльності, позаяк був переміщений на склад сировини як вторинна сировина або відходи, які можуть бути використані надалі у виробництві. Позивач не погодився з висновками відповідача про заниження податкового зобов`язання з ПДВ на суму 129311 грн. у зв`язку з не використанням каоліну у господарській діяльності.

Додатково позивач вказав, що податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку були оскаржені частково і, відповідно, в частині, що не оскаржувалась платником податків, суми грошових зобов`язань були сплачені згідно платіжних доручень від 19.04.2018 року, а саме: податкове повідомлення-рішення № від 06.04.2018 р. - на суму 74 270 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 06.04.2018 р. - на суму 119697,39 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 06.04.2018 р. - на суму 4050 грн. Разом з тим, в період адміністративного оскарження, сплачені платником податків суми грошових зобов`язань згідно податкових повідомлень-рішень були повернуті органами податкової інспекції.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області № від 6.04.2018р. в частині 28500 грн. - основного платежу та 14250 грн. - штрафних санкцій.

Визнав протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області № від 6.04.18р. в частині 157945 грн. - основного платежу та 78972 грн. - штрафних санкцій.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення в цій частині, яким позов задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги доводи податкового органу, викладені в акті перевірки, щодо допущення позивачем порушення п.198.1 Податкового кодексу України у зв`язку з відсутністю у позивача, на думку податкового органу, права на віднесення до податкового кредиту суми ПДВ, сплаченої у вартості ремонтних робіт орендованого приміщення, що призвело до винесення податкового повідомлення-рішення від 06.04.2018 року № в частині сум придбання послуг з ремонту орендованого майна: квітень 2016 року - 23957 грн., червень 2016 року - 2256 грн. та податкового повідомлення-рішення від 06.04.2018 року № в частині зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ на суму придбання послуг з ремонту орендованого майна: за березень 2016 року - 17500 грн., серпень 2016 року - 22878 грн., листопад 2016 - 24763 грн., березень 2017 року - 25000грн. А також щодо порушення позивачем п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України у зв`язку із не здійсненням позивачем нарахування ПДВ на суму вартості списання бракованої продукції (не здійсненням нарахування умовного продажу на каолін, який не використаний в господарській діяльності, списаний з балансу позивача як брак у виробництві), що призвело до винесення податкового повідомлення-рішення від 06.04.2018 року № в частині сум списаного бракованого каоліну: квітень 2016 року 32817 грн., червень 2016 року - 46981 грн. та повідомлення-рішення від 06.04.2018 року № в частині зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ в частині сум, що стосуються списання бракованого каоліну за грудень 2016 року - 4748 грн., березень 2017 року - 44765 грн. Позивач також вказує на порушення судом першої інстанції приписів процесуального права, зокрема зазначає, що ним на підтвердження протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 06.04.2018 року № було надано два висновки експертного дослідження, які судом не взято до уваги та не надано належної оцінки.

Крім того, апеляційну скаргу подано і Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В апеляційній скарзі зазначає, що відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва є невід`ємною складовою освоєння родовища корисних копалин відповідно до ст.209 ЗК України, тому такі витрати відносяться до складу витрат пропорційно отриманому від експлуатації родовища доходу.

05.11.2019 року за клопотанням відповідача протокольною ухвалою проведено його заміну - з Головного управління ДФС у Вінницькій області на Головне управління ДПС у Вінницькій області (а.с.208,220, т.5).

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила такі обставини.

Судом встановлено, що на підставі наказу №122 від 11.01.2018 р., направлень №130-134 від 25.01.2018 р., №196 від 26.01.2018 р. посадовими особами Головного управління ДФС у Вінницькій області проведено планову виїзну документальну перевірку ПрАТ Глуховецький ГЗКК" податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 30.09.2017 року, валютного - за період з 01.01.2015 р. по 30.09.2017 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 30.09.2017 року.

За результатами проведення перевірки складено акт від 21.02.2018 р. №168/1401/32130182 (далі за текстом - акт перевірки), в якому зафіксовані наступні порушення:

- підпункту 134.1.1. пункту 134.1 статті 134 Податкового Кодексу України, пункту 7, пункту 8 Положення (станд. бухгалтерського обліку 16 „Втрати), затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.12.1999 р. № 318, внаслідок чого занижено суму податку на прибуток в розмірі - 160645 гри., у тому числі : за 2015 рік сумі 2700 грн.; за 2016 рік в сумі 157945 грн.;

- пункту 198.1 пункту 198.5 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового Кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 106011 грн., в тому числі: за квітень 2016 року на суму 56774 грн.; за червень 2016 року на суму 49237 грн.

- пункту 198.1 пункту 198.5 статті 198, пункту 200.1 пункту 200.4 статті 200 Податкового Кодексу України встановлено завищення заявлених сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 139654 грн., в тому числі: за березень 2016 року на суму 17500 грн.; за серпень 2016 року на суму 22878 грн.; за листопад 2016 року на суму 24763 грн.; за грудень 2016 року на сум 4748 грн.; за березень 2017 року на суму 69765 грн.;

На підставі проведеної перевірки та складеного акту відповідачем 06.04.2018 року прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким завищено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 139 654 грн. за основним платежем та 69 828 грн. за штрафними санкціями;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 106 011 грн. за основним платежем та 53 006 грн. за штрафними санкціями;

- №, яким збільшено суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 160 645 грн. за основним платежем та 80 323 грн. за штрафними санкціями.

Не погоджуючись з даними рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач оскаржив їх до ДФС України. За наслідком розгляду скарги відмовлено в її задоволенні, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що безпідставними є висновки податкового орану щодо завищення позивачем суми податкового кредиту в розмірі 28500 грн., як наслідок, в цій частині податкове повідомлення-рішення № від 06 квітня 2018 року є протиправним та підлягає скасуванню з урахуванням 14250 грн. штрафних санкцій, нарахованих на вказану суму. Скасовано і податкове повідомлення-рішення № від 06.04.2018 р. в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 157945 грн. за основним платежем та 78972 грн. за штрафними санкціями. В решті позовних вимог відмовлено.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким частково задоволено позов, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами викладеними судом першої інстанції підставності скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.04.2018 року в частині суми грошового зобов"язання з податку на прибуток у розмірі 157945,00 грн. за основним платежем та 78972,00 грн. - за штрафними санкціями, а саме, що податкове законодавство не визначає такого активу, до якого могли б бути віднесені втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва з метою їх подальшої амортизації та № від 6.04.2018 р. в частині визначення суми 28500 грн. як основного платежу та 14250 грн. - штрафних санкцій, а саме - у зв"язку з невідшкодуванням Товариству зазначеної суми.

Так, по декларації за липень 2016 р. (ПДВ в сумі 11000 грн.) податкова накладна в сумі 11000 грн. виписана постачальником послуг ТОВ «Спецтехмонтаж-Сервіс» 14.07.16 р. та зареєстрована в липні 2016 р. Проте дана сума не була заявлена до бюджетного відшкодування, про що свідчить додаток 3 до декларації.

По декларації за березень 2016 р. (ПДВ 17500 грн.) податкова накладна по ПДВ в сумі 17500 грн. виписана постачальником послуг ТОВ «Спецтехмонтаж-Сервіс» 1.03.16 р. В березні зареєстрована та заявлена до відшкодування. Однак, в травні 2016 р., шляхом подачі уточненої декларації, податкову накладну на суму 17500 грн. знято, що підтверджується розрахунком суми бюджетного відшкодування (ДЗ) уточнююча. Отже, до відшкодування зазначена сума не заявлялася.

Щодо обгрунтувань судом першої інстанції підставності відмови в задоволенні позову, колегія суддів зазначає, що оцінюючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем, за відсутності документального забезпечення записів бухгалтерського обліку, вартість продукції, яка підлягала переміщенню зі складу готової продукції до складу сировини (а саме каолінів марки П-2, ЛКС, КР-1), кваліфіковано як остаточний технічно неминучий брак, віднесений в рахунок собівартості продукції, але доказів використання вибраковуваної продукції у господарській діяльності, її реалізації у складі готової продукції та фактичної сплати податкового зобов`язання з реалізації такої продукції не надано. При цьому суд частково не погодився з Висновком експертного дослідження від 6 вересня 2018 року №2 з посиланням на положення статей 101,104, 108 КАС України.

З приводу витрат, понесених позивачем за наслідками виконання ФОП ОСОБА_1 умов договору від 1 грудня 2014 року №11/11-1, суд першої інстанції зауважив, що всі роботи за вказаним договором було виконано у грудні 2014 року, а тому віднесення сум податку на прибуток до складу адміністративних витрат у січні 2015 року правильно було визначено відповідачем як завищення зазначених сум за цей період.

Щодо правомірності віднесення позивачем до складу адміністративних витрат звітного періоду сум втрат сільськогосподарського і лісового виробництва суд першої інстанції вказав, що зазначений платіж є разовим обов`язковим платежем до бюджету, який не включений до складу витрат на розвідку корисних копалин, а тому позивачем не було порушено положення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України при віднесенні спірних сум до складу адміністративних витрат. Стосовно вартості робіт з поліпшення орендованого державного майна, джерелом яких є накопичені амортизаційні відрахування у вигляді додаткового капіталу, суд зазначив, що останні підпадають під кваліфікацію операцій, що здійснені в межах балансу такого суб`єкта господарювання та з бази оподаткування яких слід нараховувати податкове зобов`язання.

Крім того, задовольняючи частково вимоги адміністративного позову, суд першої інстанції відхилив доводи позивача про розповсюдження на спірні правовідносини мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 3 листопада 2016 року №1728-VІІІ (далі - Закон №1728-VІІІ), оскільки зазначений нормативно-правовий акт не визначає та не регулює питання, пов`язані із справлянням податків і зборів або порядку та умов проведення податковими органами відповідних перевірок та їх види. Окремо суд звернув увагу на факт допуску позивачем посадових осіб контролюючого органу до перевірки, а тому предметом розгляду у суді може бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства.

Зазначене рішення суду першої інстанції було предметом перегляду в судах різних інстанцій.

18 червня 2019 року скасовуючи вказане рішення та приймаючи нове про задоволення позову в повному обсязі, Сьомий апеляційний адміністративний суд вказав на помилковість висновків суду першої інстанції про не розповсюдження дії мораторію на проведення перевірки органами ДФС, оскільки станом на час проведення спірної перевірки (з 25 січня 2018 року по 21 лютого 2018 року) ще не діяла постанова Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2018 року №1104 «Про затвердження переліку органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - постанова №1104). Проведення незаконної перевірки, на переконання суду апеляційної інстанції, нівелює усі її правові наслідки.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління ДФС у Вінницькій області подало касаційну скаргу, за наслідками розгляду якої, 10 вересня 2019 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу задоволено. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2019 року скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

При цьому, Судом було зазначено, що суд апеляційної інстанції мав надати належну правову оцінку посиланням позивача в апеляційній скарзі щодо правомірності віднесення ним до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених у складі вартості ремонтних робіт орендованого приміщення. Для вирішення даного питання слід встановити, які саме умови встановлені законом для віднесення до складу податкового кредиту сплачених сум ПДВ (зокрема, чи має значення факт перебування основних фондів у власності платника та сплата таких сум за рахунок амортизаційних відрахувань; чи потрібен дозвіл орендодавця на здійснення відповідних поліпшень) та чи були вони виконані позивачем. При цьому для правильного вирішення справи також необхідно дослідити податкові накладні, які містяться в матеріалах справи щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Спецтехмонтаж-Сервіс» та ТОВ «Юга-Бум» з наданням належної оцінки доводам позивача про те, що сплачені за вказаними податковими накладними суми ПДВ не брали участь у формуванні податкового кредиту.

Оцінюючи правомірність висновків контролюючого органу щодо необхідності нарахування ПДВ на суму собівартості списання бракованої продукції (каоліну марки П-2, КР-1, ЛКС), як товару, що використовується в операціях, що не є господарською діяльністю, необхідним є встановлення подальшого руху каоліну, переміщеного на склад сировини із браком, з метою встановлення факту дійсного використання останнього у господарській діяльності позивача.

Окрім наведеного, оцінці суду апеляційної інстанції також підлягають доводи ПрАТ «Глуховецький ГЗКК» щодо відсутності вмотивованого рішення ДФС України за наслідками розгляду поданої позивачем скарги на спірні податкові повідомлення-рішення як підстави для їх скасування, а також щодо можливості врахування в якості доказу у справі долученого позивачем до матеріалів справи Висновку експертного дослідження від 6 вересня 2018 року №2.

Зважаючи на вищевикладене та надаючи правову оцінку встановленим окремим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, щодо сум ПДВ в податкових накладних по ТОВ «Спецтехмонтаж-Сервіс» та ТОВ «Юга Бум», що не брали участі у формуванні податкового кредиту за квітень та червень 2016 р.

Згідно ППР № від 06.04.2018 р., відповідно до якого було встановлено порушення за квітень 2016 р. та червень 2016 р. у вигляді заниження суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість та згідно Розрахунку фінансових санкцій по податку на додану вартість ПрАТ "Глуховецький ГЗКК" до нього, Відповідачем зазначено, що за період, в якому було встановлене порушення - квітень 2016 року сума донарахованих ДПІ податкових зобов`язань становить 56 774,00 грн. Вказана сума складається, зокрема, з сум ПДВ по податкових накладних за надані послуги ТОВ "Спецтехмонтаж-Сервіс" (ІПН 85) - 18000,00 грн. та ТОВ "Юга Бум" (ІПН 83) - 3701,08 грн.

Разом з тим, відповідно до поданих декларацій з ПДВ, які містяться в матеріалах справи, вказані суми ПДВ не брали участь в формуванні податкового кредиту та не були включені до додатку 5 декларації за квітень 2016 року.

Також, згідно Розрахунку фінансових санкцій по податку на додану вартість ПрАТ "Глуховецький гірничо-збагачувальний каоліновий комбінат" до ППР № від 06.04.2018 р. Відповідачем зазначено, що за період, в якому було встановлене порушення - червень 2016 року сума донарахованих ДПІ податкових зобов`язань становить 49237,00 грн.. Вказана сума складається, зокрема, з сум ПДВ по податковій накладній за надані послуги ТОВ "Юга Бум" (ІПН 83) - 2 256,67 грн.

Разом з тим, як вбачається з поданих декларацій з ПДВ (містяться в матеріалах справи) вказана сума ПДВ не брала участь в формуванні податкового кредиту та не була включена до додатку 5 декларації за червень 2016 року.

Крім того, на спростування правомірності прийнятих ППР та хибності тверджень Відповідача, що кошти за послуги з ремонту приміщень сплачувалися не Позивачем, а Державою, Позивачем надано довідку банку, відповідно до якої в АТ «УкрСиббанк» ПрАТ "Глуховецький ГЗКК" з 24.10.2007 р. відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 , та надано платіжні доручення (9 штук), з яких вбачається, що саме з поточного рахунку Позивача були перераховані відповідні суми підрядним організаціям ТОВ "Якість", ТОВ "Спецтехмонтаж-Сервіс", ТОВ "Юга Бум" за послуги з ремонту орендованого майна.

Щодо подальшого руху каоліну, переміщеного зі складу готової продукції на склад сировини та його подальшого використання у господарській діяльності.

Відповідно до долучених до матеріалів справи наданих позивачем доказів, вбачається подальший рух каоліну, переміщеного на підставі актів про аналіз та відібрання зразків готової продукції, накладних-вимог на внутрішнє переміщення продукції та виписок-справок №№КО-01185 за 30.11.16, КО-01184 за 30.09.16 ; КО-01183 за 30.06.16; КО-01181 за 30.04.16 зі складу готової продукції на склад сировини.

Каолін марки П-2, КР-1, І1КС було переміщено на склад сировини і в подальшому використано на підсипання кар`єрних доріг. Вказане переміщення бракованої продукції здійснено TOB "АКВ Українське каолінове товариство" на підставі укладеного між ПрАТ "Глуховецький ГЗКК" та ТОВ "АКВ Українське каолінове товариство" договору про надання послуг №02/01-АКВ/6 від 02.01.2013 р. Згідно даного договору підрядною організацією з використанням, зокрема, кар`єрної техніки Позивачу були надані транспортні послуги з переміщення продукції.

Вказане підтверджується актами здачі-приймання послуг, довідками про вартість наданих послуг, податковими накладними та подорожніми листами вантажного автомобіля підрядної організації.

З наданих позивачем та долучених до справи подорожніх листів вбачається кількість перевезеної бракованої продукції, місце перевезення, яким транспортом здійснено перевезення та інші дані). Зокрема, каолін марки П-2 в кількості 143 т., що на підставі акту від 25.04.2016 р. переміщено на склад сировини, 29.04.2016 р. було перевезено в кар`єр (подорожній лист №156 від 29.04.2016 р.); каолін марки П-2 в кількості 64 т., що на підставі акту від 10.06.2016 р. та каолін марки П-2 в кількості 104 т., що на підставі акту від 10.06.2016 р. переміщено на склад сировини, 13.06.2016 р. перевезено в кар`єр (подорожній лист № 410 від 13.06.2016 р.), каолін марки П-2 в кількості 121 т., каолін марки ЛКС в кількості 0,218 т., каолін марки КР-1 в кількості 4,411 т., що на підставі акту від 27.09.2016 р. переміщено на склад сировини, 28.09.2016 р. перевезено в кар`єр (подорожній лист №559від 28.09.2016р.), каолін марки П-2 в кількості 13,3т., що на підставі акту від 23.11.2016 р. переміщено на склад сировини, 24.11.2016 р. перевезено в кар`єр (подорожній лист №137 від 24.11.2016 р.).

Документально обгрунтовуючи вищевикладене позивачем надаємо обігово-сальдові відомості по рахунку 203 «Паливо» за 13.06.2016 р., 28.09.2016 р., 24.11.2016 р., 29.04.2016 р. щодо використання пального підрядною організацією по надання послуг Позивачу з перевезення бракованої продукції.

Таким чином, Позивачем, для забезпечення ефективного здійснення основного виду своєї діяльності - гірничо-видобувних робіт, бракований каолін використано на підсипання кар`єрних доріг тобто у господарській діяльності, а отже, застосування Відповідачем положення пп."г" п.198.5 ПК України до зазначених вище операцій із списання каоліну, є протиправним, як і висновком про заниження податкового зобов`язання з ПДВ на суму 129 311 грн..

Також, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданий позивачем висновок експертного дослідження №2 від 06.09.23018 року не міг бути взятим судом в якості доказу по справі, так як останній не відповідає вимогам ст.ст.101,104 КАС України.

Так, на підтвердження протиправності оскаржуваного податкового ППР № від 06.04.2018р., Позивачем до суду було надано Висновок експертного дослідження №1 від 06.08.2018р. та Висновок експертного дослідження №2 від 06.09.2018 р. (клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи від 07.09.18 р.)

Суд першої інстанції не дослідив Висновку експертного дослідження №1 від 06.08.2018р., як письмового доказу та не взяв до уваги Висновок експертного дослідження №2 від 06.09.2018 р., оскільки, на думку суду першої інстанції, останній (Висновок №2) не відповідає вимогам ст.ст.101,104 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції та зазначає, що відповідно до ч. 1,2 ст.104 КАС України Позивач скористався своїм правом та звернувся до Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про проведення експертного дослідження.

Здійснення експертного дослідження було доручено судовому експерту відділу економічних досліджень Ковальчук Катерині Миколаївні, яка має вищу економічну освіту кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертизи за експертною спеціальністю 11.1 «Дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності» (свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта №15966).

Щодо не дослідженого судом першої інстанції Висновку №1 від 06.08.2018, (стосовно сум ПДВ по ремонту майна): пунктом 1 зазначено, що відповідно до вищевказаного обґрунтування, документально висновки акту документальної планової перевірки ПрАТ «Глуховецький гірничо-збагачувальний каоліновий комбінат» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства №768/1401/32130182, в частині завищення заявлених сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 90 140,70 грн. не підтверджено.

Щодо Висновку № 2 (брак продукції), незаконно відкинутого судом першої інстанції:

Пунктом 1 Висновку №2 зазначено, що дані бухгалтерського та податкового обліку Товариства висновки акту документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Глуховецький гірничо-збагачувальний каоліновий комбінат» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства №768/1401/32130182 щодо негосподарського використання браку у виробництві і, як наслідок, порушення п.198.1 та п.198.5 Податкового кодексу України, що призвело до завищення заявлених сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість (надалі - ПДВ) за грудень 2016 року на суму 4748,00 грн. та березень 2017 року на суму 44765,30 грн. не підтверджено.

Пунктом 2 вказаного Висновку зазначено, що посадовими особами Товариства дотримано вимоги діючого податкового законодавства щодо заявлення до бюджетного відшкодування сум ПДВ, зазначених у питанні 1 даної заяви, а саме за грудень 2016 року на суму 4748,00 грн. та березень 2017 року на суму 44765,30 грн.

Висновки №1 та №2 свідчать про безпідставність висновків викладених в Акті перевірки та, відповідно, протиправність винесеного на його підставі податкового повідомлення-рішення № від 06.04.2018 р., яким встановлено завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 139654 грн. за основним платежем та 69828 грн. за штрафними санкціями.

Неприйняття висновку з підстав не попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок не може слугувати такою підставою оскільки експертиза, за результатами якої було складено Висновок №1 та №2, проведена Вінницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС, а отже на експертів такого центру розповсюджуються вимоги, встановлені, зокрема, Інструкцією з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 17.07.2017 № 591 (надалі - «Інструкція № 591»).

Частиною 6 розділу 6 Інструкції №591, що визначає особливості оформлення висновку експертного дослідження, в абз. 3 визначено: "При цьому відомості про попередження судового експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків відповідно до Кримінального кодексу України не зазначаються".

Відповідно до п.2.4. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (наказ Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5) за надання завідомо неправдивого висновку, за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, а також за розголошення даних, що стали йому відомі під час проведення експертизи, експерт несе кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.94 КАС України, передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ч.4 ст.90 КАС України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, висновки експертного дослідження є письмовими доказами, які підлягають дослідженню в судовому засіданні з наданням відповідної оцінки.

Колегія суддів вважає, що висновки експертного дослідження безпідставно не були взяті судом до уваги.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Виходячи з вимог ст.139 КАС України колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Глуховецький гірничо-збагачувальний коаліновий комбінат" (33120, смт.Глухівці, Козятинський район Вінницька область, код 32130182, р/р. НОМЕР_2 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805) 22855,00 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, код 43142454).

Дані витрати належним чином, документально, підтверджено позивачем.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області відмовити.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Глуховецький гірничо-збагачувальний каоліновий комбінат" задовольнити.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року у відмовленій частині та в частині стягнутого судового збору - скасувати. Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Глуховецький гірничо-збагачувальний каоліновий комбінат" задовольнити.

Визнати протиправними та cкасувати податкові повідомлення-рішення від 06.04.2018 року:

-№ в частині нарахування грошового зобов"язання в сумі 106011,00 грн. за основним платежем та 53006,00 грн. штрафними санкціями;

- № в частині нарахування грошового зобов"язання в сумі 111154,00 грн. за основним платежем та 55578,00 грн. штрафними санкціями;

- № в частині нарахування грошового зобов"язання в сумі 2700,00 грн. за основним платежем та 1350,00 грн. штрафними санкціями.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Глуховецький гірничо-збагачувальний каоліновий комбінат" (33120, смт.Глухівці, Козятинський район Вінницька область, код 32130182, р/р. НОМЕР_2 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805) 22855,00 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, код 43142454).

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 грудня 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Смілянець Е. С. Охрімчук І.Г.