Справа № 826/10582/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Шурка О.І.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.08.2019 у справі за адміністративним позовом Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Громадянин Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 169 від 20.04.2017 Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про відмову особі в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов`язати Головне Управління Державної міграційної служби України в м. Києві розглянути заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.05.2019 замінено відповідача - Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві на правонаступника - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.08.2019 адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду про залишення позову без розгляду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.03.2019 відкрито провадження у адміністративній справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні на 02.05.2019.

27.06.2019 зважаючи на неявку представників сторін у судове засідання розгляд справи було відкладено на 01.08.2019.

01.08.2019 представник Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві у судовому засіданні був присутній, позивач/представник позивача у судове засідання не з`явився.

Суд першої інстанції, в оскаржуваній ухвалі вказав на те, що представники сторін були належно повідомлені про дату, час та місце проведення судових засідань, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, наявними у матеріалах справи. Повідомлення про причини неявки сторін до суду не надходило.

Так, позивач про судові засідання 02.05.2109, 27.06.2019 та 01.08.2019 був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, наявними у матеріалах справи (поштові ідентифікаційні номери - 83, 820 та 633), однак, у судові засідання не з`явився та явку свого представника не забезпечив.

Зважаючи на те, що позивач не забезпечив явку представника у трьох судових засіданнях поспіль, доказів про поважність причин неприбуття або завчасного повідомлення про причини неприбуття для суду не подав, судом першої інстанції було застосовано наслідки, передбачені ч. 5 ст. 205, п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Крім того, судом першої інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали було враховано склад осіб, які беруть участь у справі, предмет та підстави позову, наявність обсягу обставин, які підлягають встановленню, що вказує на те, що неявка позивача перешкоджає розгляду справи. При цьому, від відповідачів не надходило клопотань, в яких би вони наполягали на розгляді справи по суті.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

При цьому, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 5 ст. 205 КАС України, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності..

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції констатував, що у судові засідання, позивач/уповноважений представник позивача тричі не прибули, хоча були належним чином повідомленими про час, дату та місце судового вирішення справи, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи без його участі не подав.

В апеляційній скарзі наголошено на тому, що позивач вважає, що його не було повідомлено належним чином про засідання, оскільки на вказану в позовній заяві адресу не надходило жодних поштових відправлень.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявні докази надсилання судом повісток та відповідних матеріалів, які повертались до суду з відмітками поштового органу «за закінченням встановленого строку зберігання», «інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». Також, на аркуші справи 149 наявне зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення з судовою повісткою на 01.08.2019, на якому міститься відмітка та підпис про її отримання 24.07.2019.

У позовній заяві вказана наступна адреса для листування: АДРЕСА_1 . (а.с. 48)

Проте, слід вказати, що 07.03.2019 позивачем подано до суду заяву (яка прийнята судом, містить резолюцію судді) про зміну поштової адреси, в якій зазначено про необхідність надсилання поштової кореспонденції на адресу: АДРЕСА_2 . (а.с. 58)

Повістки про виклик на 02.05.2019 та 27.06.2019 надсилались судом на адресу АДРЕСА_3 , тобто, позивача не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи. (а.с. 62, 81, 140, 147)

Крім того, повістка про виклик на 01.08.2019 також містить неактуальну адресу листування з позивачем, проте її було направлено вже на нову адресу, вказану позивачем. В матеріалах справи міститься зворотнє повідомлення про вручення вказаної повістки з датою отримання та підписом, проте в ній не вказано чи отримано лист особисто адресатом чи уповноваженим представником/іншою особою, що також не дає змоги пересвідчитись про її отримання належною особою та констатувати поінформованість заявника про дату розгляду справи в суді. (а.с. 147, 149)

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини..

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності підстав для залишення позову громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 з підстав, визначених у п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України, оскільки на момент постановлення оскаржуваної ухвали, доказів належного повідомлення позивача про дату та час розгляду справи, матеріали справи не містять, а тому, висновок суду першої інстанції про незацікавленість позивача у розгляді справи в розумні строки та неявку в засідання тричі, є передчасним.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято ухвалу про залишення позову без розгляду з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для розгляду справи, а тому, ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а справу направити до Окружного адміністративного суду м. Києва для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 240, 243, 315, 320, 321, 322 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.08.2019 - скасувати.

Справу направити до Окружного адміністративного суду м. Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено 11.12.2019.