Справа № 540/1678/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1678/19
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

при секретарі Чугунові С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року (м. Херсон, дата складання повного тексту рішення 27.09.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та 3-ї особи ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та стягнення одноразової грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:
12.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Міністерства оборони України та 3-ї особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби;

- зобов`язати відповідача виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому 3 групи інвалідності, яка настала внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно відмовив йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки він має право на її отримання на підставі ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як особа якій встановлено третю групу інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 28.10.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального і процесуального права та просив скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24.09.2019р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання суду апеляційної інстанції позивач та представник 3-ї особи з невідомих причин не прибули, про день, час та місце судового засідання були своєчасно та належним чином повідомлені.

Представник відповідача в судове засідання суду 2-ї інстанції з`явився та, у зв`язку з неприбуттям інших сторін, подав заяву з проханням розглянути справу без його участі або в порядку письмового провадження.

В зв`язку із вказаними обставинами та враховуючи належне і своєчасне повідомлення сторін, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні без участі сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) проходив строкову службу в складі діючої Армії колишнього СРСР, т.б. у в/частині пп 53349, та в період з 23.06.1983 року по 14.06.1985 року приймав участь в бойових діях на території ДРА.

06.04.2011 року позивачу було встановлено III групу інвалідності, яка отримана ним при виконанні інтернаціонального обов`язку, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 06.04.2011 року (серії 10 ААА №232717).

19.04.2018 року висновком медикосоціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України позивачеві встановлена ІІІ група інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку. Даний факт також підтверджується посвідченням інваліда ІІІ групи серії НОМЕР_1 від 06.06.2018 року.

З метою вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, позивач звернувся до Департаменту фінансів Міністерства оборони із заявою, однак отримав відмову від 29.05.19 року за №6/2/546 з посиланням на те, що він не має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому інвалідності понад 3-місячний термін після звільнення з військової служби.

Не погоджуючись із вказаною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з правомірності спірного рішення відповідача та, відповідно, з необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.5 ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Як передбачено ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги - квітень-травень 2019 року), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 Закону №2232-XII, проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Як вбачається з приписів ч.4 ст.2 цього ж Закону (в редакції до 1 січня 2014 року) існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Отже, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до ч.9 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ (в редакції, що діяла у квітні-травні 2019 року), порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги безпосередньо визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, у відповідності до ч.2 та ч.6 ст.16 Закону №2011-XII, в редакції чинній з 01.01.2007 року до 01.01.2014 року, було передбачено:

2) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України;

6) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.

Отже, з аналізу зазначених вище норм вбачається, що ч.6 ст.16 Закону №2011-XII фактично є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема: особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці строкової військової служби; визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через 3 (три) місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби; відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, прийнятою відповідно до п.2 ст.16-2 та п.9 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», затверджено «Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Так, п.2 вищенаведеної Постанови КМУ №975 передбачено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених Постановою КМУ від 28.05.2008р. №499, «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році» (затв. Постановою КМУ від 21.02.2007р. №284), і «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів» (затв. Постановою КМУ від 21.11.2007р. №133).

При цьому, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно ж до п.3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Крім того, аналогічні приписи містить і «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» (затв. Постановою КМУ від 28.05.2008р. №499).

Так, відповідно до пп.4 п.2 вказаного Порядку №499, військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права, та, відповідно, не призводить до ситуації, за якої особа, якій встановлена інвалідність, у подальшому внаслідок внесення змін до законодавства не втратить таке право взагалі або їй буде зменшено розмір відповідної допомоги.

При цьому, одночасно необхідно звернути увагу на те, що аналогічна правова позиція з цього спірного питання вже неодноразово була викладена і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26.06.2018 року у справі №750/5074/17, від 14.08.2018 року у справі №807/15426/18, від 26.10.2018 року у справі №820/2504/18.

Отже, виходячи з вищезазначеного, оскільки позивачу вперше встановлена інвалідність більше ніж через 25 років після його звільнення зі строкової військової служби, судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку про те, що право на отримання одноразової грошової допомоги за ст.16 Закону №2011-ХІІ у позивача на даний час відсутнє.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10.12.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко