Справа № 702/926/19
Суддя: Діденко Т. І.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/702/17/19
Справа №702/926/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді - Діденко Т.І.,

з участю секретаря - Прилуцької О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві (в особі поліцейського роти №4 батальйону №2 полку №1 УПП у м.Києві рядового поліції Мартиненка Євгенія Володимировича) про визнання дій протиправними та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

Позивач 11.11.2019 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій протиправними та скасування постанови.

Підставою для звернення вважає те, що 01 червня 2019 року поліцейський роти №4 батальйону №2 полку № 1 УПП у м. Києві рядовий поліції Мартиненко Євгеній Володимирович склав постанову серія НК № 794398 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови від 01.06.2019 ОСОБА_1 01.06.2019 о 14-45 год в м. Києві по вул. 17-та Садова, водій, керуючи ТЗ «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , не пред`явив для перевірки посвідчення категорії «В», чим порушив п.п. 2.1 А ПДР України.

Позивач вважає, що постанова відподвідача є протиправною та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Коли працівники поліції прибули за місцем його проживання, його в автомобілі ГАЗ не було, він автомобілем не керував, що підтверджено відеозаписом, який є на диску-додатку до позовної заяви.

Проте, постанова, що оскаржується в порушення ч.3 ст. 283 КУпАП жодної інформації про фіксацію правопорушення із застосуванням технічних засобів та про технічний засіб не має, а тому є незаконною».

На Відео1 № зафіксований час 15:13:23 год 01.06.19, працівники поліції їхали на патрульному автомобілі до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що не відповідає відомостям, вказаним в протоколі, постанові суду та рапорті поліцейських. На Відео 1 чітко видно, що транспортний засіб «ГАЗ» стоїть припаркований біля будинку, водій в ньому на момент приїзду патрульних поліцейських відсутній, за кермом нікого нема.

Позивач просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серія НК № 794398 від 01.06.2019 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримує повністю, просить його задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. по невідомій суду причині. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив та заяви про відкладення розгляду справи в суд не подав. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, оскільки:

Суд встановив, що відповідно до даних постанови від 01.06.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 794398, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченою ч.1 ст.126 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.4).

Згідно даних оскаржуваної постанови від 01.06.2019 о 14 год 45 хв ОСОБА_1 в м.Київ по вул. 17 Садовів, керуючи транспортним засобом ГАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія категорії «В», чим порушив п. 2.1 А та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Від отримання копії постанови відмовився. Відомості про направлення копії даної постанови позивачу рекомендованим листом суду не надані (а.с. 4).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст.276 КУпАП органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2 ст. 6 Основного Закону України).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень; у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 1, 2 ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до рішення №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Відповідно до п.1.10. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.

Згідно п. п. а п.2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. п. а п. 2.4. ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1.

Згідно диспозиції ч.1 ст.126 КУпАП відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно, умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП є керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відзиву та доказів винуватості позивача відповідач суду не надав.

На відео 1 № на диску, який доданий до позовної заяви, в час 15:13:25 автомобіль ГАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 стоїть припаркований біля будинку, на момент приїзду патрульних поліцейських водія в автомобілі немає.

Це відео не може бути доказом винуватості позивача за ч. 1 ст.126 КУпАП, оскільки не підтверджений факт керування позивачем транспортним засобом як вимагає диспозиція ч.1 ст.126 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б об`єктивно вказували на безпосереднє керування ОСОБА_1 01.06.2019 о 14:45 год в м. Києві по вул. 17-та Садова транспортним засобом ГАЗ, крім даних постанови у справах про адміністративні правопорушенн в сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 794398 від 01.06.2019, яка є предметом оскарження у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011; Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015, Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013).

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, в частині скасування постанови, що оскаржується і вважає за необхідне закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вимога позивача про визнання дій поліцейського протиправними не підлягає до задоволення, оскільки такий спосіб судового захисту прав позивача не передбачений ч.3 ст.286 КАС України.

Згідно з ч. 1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу,стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст.288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 77, 78, 79, 229, 241-246, 250, 286, 295, 296 КАС України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві (в особі поліцейського роти №4 батальйону №2 полку №1 УПП у м.Києві рядового поліції Мартиненка Євгенія Володимировича) про визнання дій протиправними та скасування постанови, задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 794398 від 01.06.2019, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення в сумі 425 грн. відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволені позову в іншій частині відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Шостого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований с.Княжики Монастирищенський район Черкаська область , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у місті Києві (в особі поліцейського роти №4 батальйону № 2 полку № 1 УПП у м.Києві рядового поліції Мартиненка Євгенія Володимировича), місцезнаходження: вул.Народного Ополчення,9, м.Київ, 03151, електронна адреса: .

Суддя Т.І. Діденко