Справа № 420/7143/19
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7143/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Іщенко С.О.,

за участю:

представника позивача Лех А.О. (за довіреністю),

представника відповідача Калашнікова Р.В. (за довіреністю),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Державної екологічної інспекції в Одеській області до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування повідомлення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Державної екологічної інспекції в Одеській області до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 14.11.2019 року за заявою Державної екологічної інспекції в Одеській області щодо прийняття до виконання виконавчого листа по справі №420/4608/19, виданого 07.11.2019 року;

2. Зобов`язати Другий Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області повторно розглянути заяву Державної екологічної інспекції в Одеській області про примусове виконання судового рішення по справі №420/4608/19 та прийняти до виконання виконавчий лист по справі №420/4608/19, виданий 07.11.2019 року.

Ухвалою суду від 03 грудня 2019 року судом прийнято до розгляду позовну заяву Державної екологічної інспекції в Одеській області, відкрито провадження у адміністративній справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.11.2019 року до Державної екологічної інспекції в Одеській області надійшло повідомлення про повернення виконавчого без прийняття до виконання від 14.11.2019 р. Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Підставою повернення виконавчого листа по справі №420/4608/19, виданого Одеським окружним адміністративним судом 07 листопада 2019 року, головний державний виконавець Другого Приморського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Калашніков Руслан Володимирович зазначає, що виконання судового рішення про застосування заходів реагування покладається на орган, який звернувся із позовом, у цьому випадку на Державну екологічну інспекцію в Одеській області. При зазначенні підстави повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, державний виконавець керується п.7 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до виконавчого листа по справі №420/4608/19 за адміністративним позовом Державної екологічної інспекції в Одеській області до державного підприємства «Одеський державний цирк», Одеський окружний адміністративний суд вирішив застосувати заходи реагування у вигляді зупинення надання послуг з утримання, використання, розміщення диких тварин до повного усунення виявлених порушень, вказаних в акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Державної екологічної інспекції в Одеській області №15/12 від 26.07.2019 року, шляхом створення умов, які відповідають біологічним, видовим та індивідуальним особливостям диких тварин. Таким чином, як вбачається із змісту резолютивної частини рішення суду, судом визначено захід при виконанні рішення шляхом (способом) зупинення надання послуг до усунення ДП «Одеський державний цирк» виявлених порушень. Тому, вказівка у повідомленні про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання із посиланням на п. 7 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» є безпідставним та невідповідним законним вимогам. Н Закон України «Про виконавче провадження», ані Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» жодним чином не встановлюють правового механізму виконання судових рішень органом державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища. Відтак, примусове виконання вищезазначеного рішення на підставі виконавчого листа №420/4608/19, виданого 07.11.2019 року Одеським окружним адміністративним судом, покладається саме на відповідний орган державної виконавчої служби.

Станом на момент винесення даного рішення відзив на позов до суду не надходив.

Представник позивача у судовому засіданні просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/4608/19 від 17 вересня 2019 року адміністративний позов Державної екологічної інспекції в Одеській області до державного підприємства «Одеський державний цирк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача громадська організація «Відкриті клітки Україна» про застосування заходів реагування задоволено повністю. Застосовано до державного підприємства «Одеський державний цирк» заходи реагування, у вигляді: зупинення надання послуг з утримання, використання, розміщення диких тварин до повного усунення виявлених порушень, вказаних в акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Державної екологічної інспекції в Одеській області №15/12 від 26.07.2019 року, шляхом створення умов, які відповідають біологічним, видовим та індивідуальним особливостям диких тварин.

Вказане рішення набрало законної сили 05.11.2019 року.

07 листопада 2019 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №420/4608/19 (а.с.13), в якому Державна екологічна інспекція в Одеській області стягувач, державне підприємство «Одеський державний цирк» - боржник.

14 листопада 2019 року відповідачем прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с.11), у якому зазначено, що виконавчий лист № 420/4608/19 виданий за результатами розгляду справи про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), з огляду на те, що виконання судового рішення про застосування заходів реагування покладається на орган, який звернувся з позовом, у цьому випадку па Державну екологічну інспекцію в Одеській області, таким чином у правовідносинах, які виникають у зв`язку з реалізацією цим органом своїх владних повноважень, немає підстав залучати до виконання судового рішення (щодо застосування заходів-реагування у сфері державного нагляду (контролю) органи державної виконавчої служби.

Не погоджуючись із вищевказаним повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Державна екологічна інспекція в Одеській області діє на підставі Положення, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 28 вересня 2017 року №652 (далі - Положення), згідно з яким, Державна екологічна інспекція в Одеській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується (п.1 розділу І Положення).

Згідно з Положенням, Інспекція у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства екології та природних ресурсів України, дорученнями Міністра екології та природних ресурсів, його заступників, наказами Держекоінспекції, дорученнями Голови Держекоінспекції, актами обласної державно адміністрації, обласної ради, іншими актами законодавства України, а також цим Положденням (п.2 розділу І Положення).

Пункт 2 розділу ІІ Положення встановлює, що Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог, в тому числі, законодавства про раціональне використання, відтворення і охорону об`єктів тваринного світу.

Держекоінспекція має право, зокрема, звертатися до суду із позовом щодо обмеження чи зупинення діяльності підприємств і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин (п.5 розділу ІІ Положення).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Отже, однією з підстав для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є те, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

При цьому, зі змісту ст.4 Закону № 1404-VIII вбачається, що встановлення вимог до виконавчого документа повинно перш за все сприяти державному виконавцю у своєчасному та належному виконанні, у тому числі, й рішення суду, а судовий захист має відповідати вимогам ефективності та не носити лише декларативний характер.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з оскаржуваного повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, виконавчий лист №420/4608/19, виданий Одеським окружним адміністративним судом 07.11.2019 року повернуто стягувачу без виконання з підстав, визначених п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», тобто через те, що виконавчий документ не містить заходів примусового виконання та виконання такого рішення покладається на Державну екологічну інспекцію в Одеській області.

Отже, підставою прийняття спірного повідомлення слугував висновок державного виконавця про те, що пред`явлений позивачем виконавчий документ не містить дій зобов`язального характеру, а тому, на думку відповідача, не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби.

Суд не погоджується із даними доводами відповідача та вважає, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з цієї підстави.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 373 Кодексу адміністративного судочинства України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 3 статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону № 1404-VIII визначено, що у виконавчому документі зазначається зокрема резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Суд зазначає, що у виконавчому листі №420/4608/19 Одеського окружного адміністративного суду, зазначено резолютивну частину рішення суду - «Застосувати до державного підприємства «Одеський державний цирк» заходи реагування, у вигляді: зупинення надання послуг з утримання, використання, розміщення диких тварин до повного усунення виявлених порушень, вказаних в акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Державної екологічної інспекції в Одеській області №15/12 від 26.07.2019 року, шляхом створення умов, які відповідають біологічним, видовим та індивідуальним особливостям диких тварин».

При цьому, відповідно до ст. 10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду(контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V, серед загальних вимог до здійснення державного нагляду (контролю) передбачено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається виключно за рішенням суду.

Частиною 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Зі змісту резолютивної частини вищенаведеного судом рішення у справі №420/4608/19 слідує, що по своїй суті дане рішення є рішенням немайнового характеру, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, а саме: зупинити надання послуг на установі боржника до усунення певних порушень.

Тобто, резолютивна частина рішення містить чітке зобов`язання, яке необхідно вчинити боржнику.

Таким чином, рішення Одеського окружного адміністративного суду є рішенням немайнового характеру, яким відповідача фактично зобов`язано зупинити надання послуг до усунення порушень, зазначених у рішенні суду.

Водночас, у виконавчому листі визначений боржник, на якого покладається обов`язок щодо виконання цього рішення немайнового характеру, а саме державне підприємство «Одеський державний цирк».

Порядок виконання рішень немайнового характеру, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений розділом VIII Закону України «Про виконавче провадження» та розділом IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України за №512/5 від 02.04.2012 р. (в редакції наказу Міністерства юстиції України №2832/5 від 29.09.2016р.), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за №489/20802 (далі - Інструкція №512/5).

Правила цих норм до рішень немайнового характеру відносять рішення: про поновлення на роботі; про відібрання дитини; про виселення боржника; про вселення стягувача; інші рішення, за якими боржника зобов`язано особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 3 статті 63 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону № 1404-VIII виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.6 ст.26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Аналіз вищенаведених норм та зміст виконавчого листа № 420/4608/19 дає підстави для висновку, що даний виконавчий лист відповідає вимогам до виконавчого документа, встановленим статтею 4 Закону, адже у ньому чітко вказано ті дії, які боржника зобов`язано вчинити та спосіб їх виконання.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що висновки відповідача є помилковими та безпідставними, оскільки в резолютивній частині рішення прямо визначено спосіб його виконання, виконавчий лист містить чітке визначення дій для вчинення боржником, а відтак, правові підстави для повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII у відповідача були відсутні.

Частиною 1 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина 1 статті 5 Закону), водночас пункт 3 статті 6 Закону встановлено, що у випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Суд зазначає, що в силу вимог ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює питання виконання рішень іншими органами та установами, не визначено іншого органу, окрім органів державної виконавчої служби, який мав би повноваження виконувати зазначене рішення суду.

Не визначено такого органу й іншими нормативно-правовими актами, які регулюють діяльність органів державного нагляду (контролю), так само як і Положенням про Державну екологічну інспекцію в Одеській області, затвердженим Наказом Державної екологічної інспекції України від 28 вересня 2017 року №652 та самим рішенням суду.

Відтак, примусове виконання вищезазначеного рішення на підставі виконавчого листа, виданого Одеським окружним адміністративним судом, покладається саме на відповідний орган державної виконавчої служби.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки судом встановлено, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист, передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, виконавчий лист оформлено у відповідності до вимог ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та є виконавчим документом, що підлягає примусовому виконанню органом державної виконавчої служби, державним виконавцем безпідставно повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Враховуючи викладене суд вважає за доцільне задовольнити вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 14.11.2019 року за заявою Державної екологічної інспекції в Одеській області щодо прийняття до виконання виконавчого листа по справі №420/4608/19, виданого 07.11.2019 року.

Водночас, вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання повторно розглянути заяву позивача та прийняти до виконання виконавчий лист, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб`єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Як вбачається зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо виконання дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи адміністративного органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень. Завдання правосуддя полягає в гарантуванні дотримання вимог права та контролю за легітимністю прийняття рішень.

Як свідчать матеріали справи, виконавчий лист №420/4608/19 повернутий позивачу згідно оскаржуваного повідомлення, яке судом у цій справі визнано протиправним та скасовано.

За правилами частин 3, 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У спірних правовідносин обов`язок відповідача прийняти до виконання виконавчий лист, тобто відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа залежить від умови пред`явлення цього виконавчого листа до виконання позивачем як стягувачем.

Однак, суд зазначає, що частиною 7 статті 246 КАС України передбачено, що висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).

Тому, оскільки в даному випадку вимоги щодо прийняття до виконання виконавчого листа є дискреційними повноваженнями державного виконавця, заявлені на майбутнє, що не відповідає приписами КАС України, оскільки судовому захисту підлягають виключно порушені суб`єктом владних повноважень права осіб, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача прийняти до виконання виконавчий лист Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2019 року по справі № 420/4608/19.

Водночас, суд наголошує, що відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом у даній справі протиправним, з аналогічних підстав, що перевірялись у межах розгляду даної справи, оскільки це буде вважатись неналежним виконанням судового рішення, та повинен прийняти рішення у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Таким чином, з метою належного захисту та відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог у відповідності до ст.9 КАС України та зобов`язати Другий Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області повторно розглянути заяву Державної екологічної інспекції в Одеській області про примусове виконання виконавчого листа по справі №420/4608/19, виданого 07 листопада 2019 року Одеським окружним адміністративним судом та прийняти рішення у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд вважає за доцільне позов Державної екологічної інспекції в Одеській області задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.7, 9, 205, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Державної екологічної інспекції в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 14 листопада 2019 року за заявою Державної екологічної інспекції в Одеській області щодо прийняття до виконання виконавчого листа по справі №420/4608/19, виданого 07 листопада 2019 року.

Зобов`язати Другий Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області повторно розглянути заяву Державної екологічної інспекції в Одеській області про примусове виконання виконавчого листа по справі №420/4608/19, виданого 07 листопада 2019 року Одеським окружним адміністративним судом та прийняти рішення у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Державна екологічна інспекція в Одеській області (просп.Шевченка, 12, м.Одеса, 65058, ).

Відповідач - Другий Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (вул.Пастера, 58, м.Одеса, 65023, ).

Суддя О.А. Вовченко

.