Справа № 460/1348/19
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/8792/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Бруновської Н.В., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року (суддя першої інстанції Друзенко Н.В., м. Рівне, повний текст складено 11.07.2019),

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити розрахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітноїь плати (доходу) в Україні, з якого сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки та із застосуванням величини оцінки одного року стажу у розмірі 1,35% відповідно до п.п. 4-4 п. 4 розділу XV «Прикінцеві положення», починаючи з 01.10.2017 з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії та зобов`язано Сарненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки та із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, відповідно до пункту 4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.10.2017 з урахуванням раніше виплачених сум.

Із таким судовим рішенням не погодилося Сарненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області та подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову - про відмову у задоволенні позову. Обґрунтовуючи незгоду, апелянт зокрема, зауважив, що судом не враховано, що пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із змінами, пенсії, призначені до набрання чинності змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 01.10.2017 №2148-VIII, з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати(доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Позивачем було подано засобами поштового зв`язку відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає про законність рішення суду першої інстанції та просить залишити його в силі.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання, що підтверджується матеріалами справи.

Так, позивач отримала повістку 29.112019, що підтверджуєтьсярозпискою, а відповідач 22.11.2019.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Сарненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області припинило діяльність 08.08.2019.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» проведена оптимізація об`єднаних управлінь Пенсійного фонду України Рівненської області, відповідно до якої юридичною особою залишається тільки головне управління, а в районах та містах області функціонують відділи обслуговування громадян (сервісні центри), які стали структурними підрозділами головного управління.

Відтак, апеляційний суд в порядку статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України замінив відповідача на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 02.08.2004 призначено пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 (а.с. 9-10).

У зв`язку з переходом ОСОБА_1 на пенсію за віком, з 01.10.2017 розпорядженням №136550 від 26.10.2017 відповідачем було здійснено перерахунок її пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% (а.с. 11).

28.05.2019 позивач звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення та виплату пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% відповідно до її заяви з урахуванням раніше виплачених сум (а.с. 6).

Листом №3144/04-29 від 04.06.2019 позивачу відмовлено у відповідному розрахунку та виплаті з покликанням на те, що з 01.10.2017 позивача було переведено на пенсію по віку шляхом застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки в сумі 3764,40 грн. та із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % на законних підставах. Зазначено, що оскільки пенсія призначається не вперше, підстав для застосування положень, які регулюють первинне призначення пенсій, в тому числі, застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, немає (а.с. 7-8).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач оскаржила його до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, а не 1,35% при призначенні з 01.10.2017 позивачу пенсії за віком є протиправними.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV) (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за віком), за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См*Вс)/100%*12; Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08 %.

11.10.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VІІІ, яким до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» внесені зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Крім того, п. 4 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено пунктами 4-3 та 4-4.

Відповідно до п. 4-3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Відповідно до частини 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-ІV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Матеріалами справи підтверджено, що пенсія позивачу призначена до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 №2148-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

ОСОБА_1 перейшла з пенсії державного службовця, передбаченої Законом України «Про державну службу» на пенсію за віком, передбачену Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, пенсія підлягає перерахунку з 01.10.2017 з урахуванням ч. 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Колегія суддів зазначає, що вказані норми не визнано неконституційними в установленому законодавством порядку, а отже у відповідача відсутні підстави для їх не застосування.

Стосовно доводів позивача, що зменшення пенсійним органом величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% в результаті перерахунку пенсії з 01.10.2017 призвело до зменшення розміру її пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно абз. 2 пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» у разі, якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Суд зазначає, що перерахунок здійснюється комплексно. Тобто, при зменшенні однієї величини (оцінки одного року страхового стажу) мало місце збільшення інших величин, що у подальшому призвело до збільшення перерахованого розміру пенсії в цілому.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що проведений перерахунок пенсії позивача з 01.10.2017 згідно Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» здійснено із використанням показника середньої заробітної плати в розмірі 3764,40 грн. В результаті проведеного перерахунку пенсія позивача збільшилася з 3339,10 грн до 3451,67 грн.

Зменшення величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% не призвели до зменшення розміру пенсії позивача та не погіршили умов отримання нею пенсії.

Щодо покликань апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду, то такі не заслуговують на увагу з огляду на те, що предметом позову у даній справі є правомірність дій відповідача щодо застосування величини оцінки одного року страхового стажу при розрахунку розміру пенсії, яка є постійним щомісячним платежем.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 Суд вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004 у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії».

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; від 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що провівши перерахунок позивачу пенсії з 01.10.2017 на підставі коефіцієнту страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% відповідач діяв правомірно та в межах передбачених законом повноважень.

Отже, підстави для визнання протиправним такого рішення відповідача та задоволення позовних вимог відсутні.

Враховуючи наведене, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, його необхідно скасувати та прийняти нове - про відмову у позові.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді Н. В. Бруновська
І. М. Обрізко
Повний текст складено 13 грудня 2019 року.