Справа № 360/3770/19
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року справа №360/3770/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів Т.Г. Арабей, А.В. Гайдара, розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 р. (у повному обсязі складено 1 жовтня 2019 року у м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/3770/19 (головуючий І інстанції суддя А.Г. Секірська) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) 28.08.2019 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасного поновлення його на посаді та стягнути з відповідача на його користь грошове забезпечення за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 11.04.2019 року по 05.08.2019 року в сумі 32958, 90 грн. (а.с. 3-4).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2019 року у справі № 360/3770/19 позовні вимоги задоволені повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Луганській області щодо несвоєчасного поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Луганській області (, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошове забезпечення за час затримки виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 360/1066/19 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді за період з 11.04.2019 по 05.08.2019 в сумі 32 958,90 грн. (тридцять дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят вісім гривень 90 коп.) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів (а.с. 43-46).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обов`язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівнику середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі настає тільки тоді, коли така затримка була допущена в частині поновлення на роботі працівника з вини власника або уповноваженого ним органу. Та обставина, що позивач протягом певного часу не використовував своє право добровільно виконати рішення суду, не може мати для нього негативних наслідків.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 3 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має статус учасника бойових дій, що підтверджується копіями паспорта громадянина України, картки фізичної особи - платника податків, посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 19.01.2017 Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України (а.с. 5-6, 19).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 у справі № 360/1066/19, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019 у справі № 360/1066/19, позов адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задоволено; визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДФС у Луганській області від 14.02.2019 № 63-о «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено прапорщика податкової міліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора сектору діловодства та захисту інформації оперативного управління ГУ ДФС у Луганській області та податковій міліції з 15.02.2019; стягнуто з ГУ ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 15.02.2019 по 10.04.2019 в розмірі 15493,50 грн. (а.с. 7-12, 13-15).

В частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у сумі 7887,50 грн. рішення суду звернуто до негайного виконання.

30.07.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Антоновою В.Є. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 59667654 про примусове виконання виконавчого листа № 360/1066/19, виданого Луганським окружним адміністративним судом 26.07.2019, про поновлення прапорщика податкової міліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора сектору діловодства та захисту інформації оперативного управління ГУ ДФС у Луганській області та податковій міліції з 15.02.2019 (а.с. 16).

Наказом ГУ ДФС у Луганській області від 06.08.2019 № 243-о "Про виконання рішення суду" скасовано п. 1 наказу ГУ ДФС у Луганській області від 14.02.2019 № 63-о "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновлено прапорщика податкової міліції ОСОБА_1 на службі та посаді старшого інспектора сектору діловодства та захисту інформації оперативного управління ГУ ДФС у Луганській області з 15.02.2019; встановлено прапорщику податкової міліції ОСОБА_1 посадовий оклад в розмірі 5360 грн. згідно із штатним розписом; зазначено рахувати приведену дату відпускного періоду з 15.02.2019 (а.с. 17).

06.08.2019 наказом ГУ ДФС у Луганській області № 244-о "Про увільнення ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків" вирішено, окрім іншого, вважати прапорщика податкової міліції ОСОБА_1, старшого інспектора сектору діловодства та захисту інформації оперативного управління ГУ ДФС у Луганській області таким, що призваний на військову службу за контрактом на особливий період у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці; вважати робоче місце збереженим за посадою старшого інспектора сектору діловодства та захисту інформації оперативного управління ГУ ДФС у Луганській області за ОСОБА_1 на час проходження військової служби за контрактом на особливий період у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, з 15.02.2019 до дня закінчення контракту; начальнику управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності - головному бухгалтеру Пагаві Т. забезпечити виплату середнього заробітку ОСОБА_1 з 06.08.2019 до дня закінчення дії контракту (а.с. 18).

Проблемою даного спору є питання визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо несвоєчасного поновлення позивача на посаді та стягнення з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 11.04.2019 року по 05.08.2019 року в сумі 32958, 90 грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Принцип обов`язковості судових рішень закріплений і в статті 14 КАС України, відповідно до змісту якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами частин першої, другої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України встановлено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частиною другою статті 372 КАС встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

В частині четвертій статті 372 КАС України законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404).

За визначенням статті 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Згідно з положеннями статті 65 Закону № 1404 рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З аналізу вищевикладених положень чинного законодавства слідує, що рішення суду про поновлення на посаді виконуються негайно, та вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII (далі - КЗпП України) при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно з частиною п`ятою ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняття органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Також положеннями статті 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15.

При цьому з правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15, слідує, що "Виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття "затримка", як "зволікання", "проволока", за змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення".

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 10.04.2019 рішенням Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/1066/19 поновлено на посаді старшого інспектора сектору діловодства та захисту інформації оперативного управління ГУ ДФС у Луганській області та податковій міліції з 15 лютого 2019 року. Відповідачем рішення суду виконане лише 06.08.2019.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що, оскільки рішення суду від 10.04.2019 про поновлення позивача на посаді виконане Головним управлінням ДФС у Луганській області шляхом прийняття наказу лише 06.08.2019, то період з 11.04.2019 по 05.08.2019 є часом затримки в поновленні ОСОБА_1 на посаді згідно з рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 у справі № 360/1066/19.

За таких обставин позивач має право відповідно до статті 236 КЗпП України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період затримки з 11.04.2019 по 05.08.2019.

Стаття 236 КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, зокрема - пред`явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Отже, правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зокрема, зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що викладена в постанові Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі № 360/3630/18.

Наведене спростовує доводи апелянта про відсутність протиправної бездіяльності ГУ ДФС у Луганській області та про те, що обов`язок з виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді у боржника (відповідача) виникає лише після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 4 Розділу ХІІ Порядку виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 17 липня 2018 року № 616 (далі - Порядок № 616), особам начальницького складу податкової міліції, звільненим з органів ДФС, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за визначений час вимушеного прогулу грошове забезпечення нараховується виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення, помноженого на кількість календарних днів періоду вимушеного прогулу.

Пунктом 2 розділу І цього Порядку визначено, що одноденний розмір грошового забезпечення це місячне грошове забезпечення, поділене на кількість календарних днів місяця настання події.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.04.2019 був визначений одноденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 в розмірі 281,70 грн.

За унормуванням частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, для розрахунку грошового забезпечення за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді судом застосовується одноденний розмір грошового забезпечення, який визначений судом під час розгляду справи № 360/1066/19, та складає 281,70 грн.

Період затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді склав 117 календарних днів (з 11.04.2019 по 05.08.2019), відтак розмір середнього заробітку за цей час становить 32958,90 грн. (117 днів х 281,70 грн.), та підлягає стягненню на користь позивача.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в пункті 6 Постанови № 13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Також відповідач, як податковий агент згідно норм Податкового Кодексу України, зобов`язаний виплатити позивачеві грошове забезпечення за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідач не довів, що у спірних відносинах він діяв правомірно.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 р. у справі № 360/3770/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст складений 11 грудня 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

А.В. Гайдар