Справа № 522/4095/19
Суддя: Абухін Р. Д.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/4095/19
Провадження №2-а/522/315/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Стогнієнко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради,- про визнання протиправними дій та скасування протоколу про адміністративне правопорушення та акту,-

В С Т А Н О В И В:

13.03.2019 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом по якому просить суд:

- визнати протиправними дії головного спеціаліста інспекційного відділу №2 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Пастернак Андрія Миколайовича щодо проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати протокол про адміністративне правопорушення від 07.02.2019 року та Акт, складений за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 07.02.2019 року та постанову № 117/19 від 21.02.2019 року, винесену за наслідками розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності;

- закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивач зазначає, що на час проведення позапланової перевірки вона не була присутня, а складаючи вищевказані акти перевірки приписи та протоколи про адміністративне правопорушення посадовою особою було свідомо та навмисне внесено до них недостовірні дані про нібито присутність на момент проведення позапланової перевірки позивача, чим фактично сфальсифікував докази по даній справі.

На думку позивача відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не пересвідчився в наявності інших матеріалів (доказів) окрім акту перевірки, припису та протоколу про адміністративне правопорушення, немає жодних свідків адміністративного правопорушення, не було залучено представників органів державної влади та місцевого самоврядування, що свідчить про необ`єктивність та однобічність адміністративного провадження.

Окрім того позивач зазначила, що Відповідач приступивши до розгляду справи про адміністративне правопорушення діяв в порушення вимог ст. 268, 277-2, 278, 280 КУпАП, оскільки не з`ясував чи сповіщено ОСОБА_1 як особу відносно якої проводиться адміністративне провадження, належним чином про час і місце її розгляду, чим позбавив останню права на захист.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмовий відзив на позов.

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В ч. 1ст. 5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №150607876 від 28.12.2018 року вбачається, що власником 1/2 квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 . Підстава винекнення права власності є договір дарування №1765 виданий 18.09.2014 року, технічний паспорт виданий 18.12.2018 року, розпорядження Малиновської районної адміністрації ОМР від 17.03.2015 року про присвоєння адресу.

З протоколу від 07.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 експлуатує самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_2 , не прийняту в експлуатацію, чим порушено ч.8 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Постановою Заступника начальника Управління Державного архітектурного-будівельного контролю Одеської міської ради Якименко Р.К. по справі про адміністративне правопорушення №117/19 від 21.02.2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-42 (Невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду) Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення в розмірі 6800 грн..

Відповідно до частин першої та другої ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 23 травня 2011 року № 533 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Суд погоджується із доводами позивача про порушення процедури розгляду справ про адміністративне правопорушення, що призвело до позбавлення позивача права на захист та доведення своєї невинуватості.

Відповідно до п. 12 Порядку №553: «Посадові особи органу державного архітектурно- будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані: у повному обсязі, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно- будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством.

Пункт 9 вищевказаного Порядку №553 містить імперативну норму про те, що : «Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.»

Позивач наголошує на тому, що на момент проведення позапланової перевірки та складення вказаних акту перевірки і протоколу про адміністративне правопорушення від 07.02.2019 року вона не була присутня, про їх наявність дізналася лише 27.02.2019 року.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення по ст. 188-42 КУпАП визначається у ставленні до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Так у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю складається протокол про адміністративне правопорушення.

Такий протокол за формою та змістом повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У ст. 280 КУпАП України визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на незабезпечення прав Позивача на присутність під час проведення позапланової перевірки , суд також констатує факт порушення права останньої бути присутньою під час перевірки, перевіряти документи інспекторів та їх повноваження, користуватись правовою допомогою адвоката (право на захист), надавати свої заперечення та зауваження , робити фото та відео фіксацію процесу перевірки та надавати письмові пояснення.

При цьому Відповідачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів, що на момент проведення позапланової перевірки взагалі Позивачем виконувались будь-які самовільні будівельні роботи.

Відповідно до ст.251 КУпАП: «Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.»

Як вбачається із оскаржуваних документів, що інших матеріалів (доказів) окрім актів перевірки, приписі та протоколів про адміністративне правопорушення Відповідачем під час розгляду адміністративного провадження досліджено не було, немає свідків адміністративного правопорушення, не було залучено представників органів державної влади та місцевого самоврядування, що свідчить про необ`єктивність та однобічність адміністративного провадження.

Відповідно до ст. 268 КУпАП: «Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.»

Згідно до ст.277-2 КУпАП: Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Згідно до вимог ст. 278 КУпАП серед іншого Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

Відповідно до ст. 280 КУпАП : «Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.».

Підпункт 3 пункту 20 Порядку № 244 передбачає, що посадова особа інспекції, до повноважень якої належить розгляд справ, під час підготовки справи до розгляду з`ясовує, зокрема, чи сповіщено суб`єкта містобудування, щодо якого складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, про час і місце розгляду справи.

Відповідно до п.21 Порядку № 244 посадова особа інспекції, до повноважень якої належить розгляд справ, під час розгляду справи зобов`язана з`ясувати, чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб`єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим зазначених вимог відповідачем не виконано.

Проте, Відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не виконав вищевказані вимоги чинного законодавства. Так , в порушення ст. ст. 268, 277-2, 278, КУпАП, Відповідач приступив до розгляду вищевказаних справ про адміністративне правопорушення не сповістивши належним чином Позивача про час і місце їх розгляду. Таким чином за відсутності належного повідомлення Позивача про розгляд справ про адміністративне правопорушення Відповідач не мав право розглядати відповідні адміністративні матеріали складені відносно Позивача.

Суд зазначає, що під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами відомостей, які мають бути їм повідомлені.

Отже, за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей. Вказаний висновок щодо змісту терміну «повідомлення» зроблено Верховним судом України у постанові від 17.04.2014 року у справі №6-143цс14.

Враховуючи, що відповідачем проведено позапланову перевірку, складено протоколи про адміністративне правопорушення та винесено постанови у справі про адміністративне правопорушення за відсутності позивачів та без належного повідомлення про час та місце розгляду справи, це є безумовною підставою для визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у постанові по справі № 489/1815/17 від 20 вересня 2018 року.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування акта перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та протоколу , суд відмовляє, з огляду на наступне.

Пунктом 12 Порядку № 553 передбачено, що посадові особи інспекції під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані, зокрема, у повному обсязі, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції. Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку та суб`єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль (п. 18).

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до приписів ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Наведена процесуальна норма кореспондується з положеннями ч.2 ст.17 КАС України, відповідно до якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1).

Правовий акт індивідуальної дії є актом органів державної влади та посадових осіб, що встановлює, змінює або припиняє права та обов`язки певної особи (певного кола осіб), а також створює правила поведінки, передбачені для разового застосування. За своєю юридичною природою правовий акт індивідуальної дії є актом застосування правової норми до конкретних фактичних обставин, що тягнуть виникнення, зміну або припинення правовідносин між персонально визначеними особами, на яких поширюється дія такого акта.

У той же час акт перевірки та протокол не відповідає наведеним критеріям. Такий акт та протокол, призначений для оформлення результатів перевірки та є лише відображенням фактичних дій посадових осіб, якими здійснювалась перевірка, та думку з приводу відповідності поведінки субєкта містобудування вимогам чинного законодавства.

Відповідно до п.п. 6, 8 ч.1 ст. 3 КАС України адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно із ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 (справа N 1-10/2004). Системний аналіз, який проведено Конституційним Судом України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Суд вважає за необхідне зазначити, що сам акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та протокол по своїй природі є лише документом, яким оформлений результат проведеної перевірки, який носить констатуючий, а не владно-зобов`язуючий характер, оскільки не містить обов`язкових приписів, розпоряджень, що породжують юридичні наслідки для позивача.

Отже, виходячи із системного аналізу вищезазначених положень чинного законодавства, акт перевірки та протокол є виключно службовими документами, які підтверджують факт проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, носіями доказової інформації про виявлені контролюючим органом під час проведення перевірки порушень підконтрольними субєктами містобудування, та документами, на підставі яких приймаються припис щодо усунення виявлених перевіркою порушень законодавства та постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а дії контролюючого органу з проведення перевірки, оформлення її результатів та викладення їх у висновках акту перевірки та протоколі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є лише службовою діяльністю працівників контролюючого органу на виконання своїх посадових обовязків зі збирання доказової інформації щодо дотримання субєктом містобудування вимог чинного законодавства та самі по собі не мають безпосереднього впливу на стан субєктивних прав та обовязків субєкта містобудування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що акт перевірки та протокол не є рішеннями суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, його висновки не зумовлюють виникнення субєктивних прав та обовязків субєкта господарювання, а тому оцінка висновків акту перевірки та протоколу, в тому числі і оцінка дій посадових осіб органу архітектурно-будівельної інспекції щодо складання зазначених документів та викладання в них висновків має надаватися лише при вирішенні спору щодо правомірності рішення, прийнятого на підставі такого акту, оскільки самі по собі ці дії, акт та протокол не впливають на стан прав, свобод чи інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України з цього питання, викладеною в постанові від 10.09.2013 року у справі №21-237а13. Так, Верховним Судом України у вказаній постанові зазначено, що акт та протокол не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору.

Згідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства є обов`язковість рішень суду.

Таким чином, суд вважає, що Відповідачем не доведено правомірність своїх дій по винесенню оскаржуваної позивачем постанови про накладення адміністративного штрафу.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідач належним чином не спростував доводи позивачів, щодо неправомірності притягнення їх до відповідальності та відсутності доказів скоєння ними правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

Отже, суд вважає, що Позивача було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, оскільки в матеріалах про скоєння адміністративного правопорушення відсутні докази скоєння цього правопорушення та з огляду на допущені Відповідачем порушення прав позивача та порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що дає суду підстави вважати, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимогв частині скасування постанови а в частині скасування акту та протоколу суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст. 19, 63 Конституції України, ст.ст. 2, 14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205, 227-228, ст.229, 241-246, 250, 286, 294 КАС України, ст.. 9, 23, 30, ч.2 ст.188-42, 251, 252, 256, 258, 268, 278, 280 КУпАП, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради,- про визнання протиправними дій та скасування протоколу про адміністративне правопорушення та акту, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №117/19 від 21.02.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду буде виготовлений 10.12.2019 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

05.12.19