Справа № 640/6348/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6348/19 Суддя (судді) першої інстанції: Каракашьян С.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 07 березня 2019 року № 164 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Печерського управління поліції капітана поліції ОСОБА_1 ." в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Печерського управління поліції капітана поліції ОСОБА_1 та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з займаної посади.

- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Позов обґрунтовано тим, що позивачем не було допущено порушень вимог нормативних актів та розпоряджень керівництва, оскільки позивач був відсутній на робочому місці у зв`язку з хворобою, а жодних вказівок від керівництва, зазначених як підставу для притягнення до відповідальності, не отримував.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року даний адміністративний позов - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у місті Києві від 07 березня 2019 року №164 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Печерського управління поліції капітана поліції ОСОБА_1 " в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Печерського управління поліції капітана поліції ОСОБА_1

Поновлено капітана поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Печерського управління поліції.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Печерського управління поліції.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1536,80грн. присуджено відшкодувати на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що матеріали службового розслідування та його висновок, що в подальшому стали підставою для прийняття оскаржуваного наказу, містить докази вчинення дисциплінарного проступку, а тому звільнення є позивача законним.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 07 листопада 2015 року перебуває на службі в Головному управлінні Національної поліції у м. Києві. З 07 лютого 2017 року позивач перебував на посаді заступника начальника слідчого відділення відділу поліції (з обслуговування центральної частини м. Києва) Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві (далі - Печерське управління поліції).

Наказом відповідача від 18 січня 2019 року №62, на підставі доповідної записки начальника Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві полковника поліції Дуброви Андрія Миколайовича від 15 листопада 2018 року було призначено службове розслідування.

07 березня 2019 року наказом Головного управління Національної поліції у місті Києві №164 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Печерського управління поліції капітана поліції ОСОБА_1 " за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пункту 2 частини 3 розділу VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 06 липня 2017 року № 570, пунктів 1, 2 статті 5, пункту 4 частини 3 статті 1 Закону України про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15 березня 2018 року, позивача було звільнено з посади.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

02 липня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII, яким утворено Національну поліцію України - центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частинами першою, другою статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно - правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідності до п.3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Законом України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно - правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарний проступок - це протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту визначено, що на поліцейських можуть застосовуватися такі дисциплінарні стягнення: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Крім того, відповідно до статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» та Присяги працівника поліції кожен поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, сумлінно виконувати свої службові обов`язки, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського.

Як встановлено судом першої інстанції, прийняття оскаржуваного наказу було мотивоване висновком службового розслідування, затвердженим 06 лютого 2019 року, відповідно до якого встановлено наступне.

Так, згідно затвердженого висновку, позивач повинен був 02 листопада 2018 року о 07.00 прибути до процесуального керівника для отримання погоджених клопотань у кримінальному провадженні №0004851 для подальшого направлення їх до суду, однак, у вказаний час ОСОБА_1 , якому доручено досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, до місцевої прокуратури не прибув без пояснення причин. У зв`язку із викладеним, у вказаному кримінальному провадженні на теперішній час кінцеве процесуальне рішення не прийнято.

Крім того, висновок містить посилання на те, що наприкінці жовтня 2018 року керівництвом Печерського управління поліції прийнято рішення про те, що слідчі територіального відділу поліції, розташованого за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 3, з метою покращення службової діяльності, передислоковуються до Печерського управління поліції за адресою: м. Київ, вул. Московська, 30.

З`ясовано, що ОСОБА_1 вказівку керівництва не виконав, а закріплений за ним кабінет № 9 залишив зачиненим. На неодноразові телефонні дзвінки останній не відповідав і дублікат ключів у черговій частині не залишив. У зв`язку з цим, 02 листопада 2018 року керівництвом управління прийнято рішення скласти комісію та відчинити вказаний кабінет, про що складено відповідний акт.

Отже, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади у зв`язку з незабезпеченням повного, всебічного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0004851, а також невиконанням наказу керівника в порядку підпорядкованості та неповідомленням про відсутність можливості виконати зазначений наказ із обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Однак, позивачем заперечується обставина отримання відповідних вказівок та доручень від керівництва, зазначених у висновку службового розслідування.

Відповідно, вирішуючи даний спір, суд повинен встановити обставини отримання позивачем наказів керівника, зокрема, щодо розслідування у кримінальному провадженні № 0004851.

Згідно ч. 1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ч. 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його дій.

Як зазначено вище, предметом доказування в даному випадку є саме наявність чи відсутність вказівок відповідача, адресованих позивачу.

На вимогу суду першої інстанції відповідачем було повідомлено, що начальником слідчого відділу Печерського управління поліції Недошовенком С.С. досудове розслідування у провадженні доручено здійснювати особисто начальникові слідчого відділення (з обслуговування центральної частини міста Києва) Печерського управління поліції капітану поліції ОСОБА_1 . 28 жовтня 2018 року начальником слідчого відділення (з обслуговування центральної частини міста Києва) Печерського управління поліції капітаном поліції ОСОБА_1 вказане кримінальне провадження прийнято до свого провадження. Того ж дня, не зважаючи на доручення керівництва, керуючись п. 1 ч. 2 статті 39 КПК України, ОСОБА_1 визначено слідчого, яким буде здійснюватись досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004851, а саме: слідчого слідчого відділення (з обслуговування центральної частини міста Києва) Печерського управління Петровича Д.Е.

Як вбачається з оскаржуваного рішення та жодним чином не спростовано та не заперечено відповідачем, судом першої інстанції неодноразово викликалися для допиту в якості свідків начальник слідчого відділу Печерського управління поліції Недошовенко С. С. та слідчий слідчого відділення (з обслуговування центральної частини міста Києва) Печерського управління поліції Петрович Д. Е. Вказане підтверджується, зокрема, протоколом судового засідання від 08 липня 2019 року (а.с. 201), ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2019 року (а.с. 204), протоколом судового засідання від 26 липня 2019 року (а.с. 206), ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2019 року (а.с. 209).

Натомість, представником позивача було надано суду копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0004851 (а.с. 197) та протоколу № 507 оперативної наради при заступникові начальника - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві Пивовара О. В. від 29 жовтня 2018 року щодо вказаного кримінального провадження (а.с. 198-200). З вказаних доказів вбачається, що прізвище позивача в них не згадується.

Слід зазначити, що відповідно до п. 1 розділу 2, п. 3 розділу 4 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань затвердженого наказом Генеральної прокуратури України 06 квітня 2016 року № 139, до ЄРДР вносяться відомості зокрема, про слідчих, які здійснюють досудове розслідування. Отже, відсутність таких відомостей про позивача як слідчого у відповідному кримінальному провадженні та відсутність інших доказів, що підтверджували б такі обставини, спростовує висновки службового розслідування про незабезпечення повного, всебічного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0004851.

Наведене знайшло відображення в судовому рішення, однак відповідачем в апеляційній скарзі жодних пояснень з даного приводу не наведено, встановлених обставин не спростовано.

У зв`язку з викладеним судом першої інстанції було зроблено висновок про непідтвердження обставин доручення вчинення певних дій позивачу безпосередньо керівництвом, чи покладення на позивача таких обов`язків в силу займаної посади.

При цьому, матеріали справи містять докази тимчасової непрацездатності позивача 02 листопада 2018 року (а.с.12), коли останній повинен був прибути до процесуального керівника для отримання погоджених клопотань у кримінальному провадженні № 0004851 для подальшого направлення їх до суду.

Складені відповідачем акти про відсутність на службі від 14 грудня 2018 року, від 21 грудня 2018 року, від 29 грудня 2018 року, від 04 січня 2019 року, від 11 січня 2019 року, від 18 січня 2019 року, від 25 січня 2019 року, від 01 лютого 2019 року, від 08 лютого 2019 року (а.с.41-49) не спростовують тверджень позивача про протиправність дій відповідача по притягненню ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оскільки у всі періоди, що вказані в актах, він не перебував на службі з поважних причин у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Крім того, з матеріалів службового розслідування вбачається, що відсутність на службі позивача у вказані в актах періоди не була причиною притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

За вказаних обставин отримання позивачем наказу взагалі було неможливим, враховуючи факти перебування на лікарняному.

Відповідачем не заперечувалась обставина наявності у позивача документів щодо тимчасової непрацездатності, копії яких залучено до матеріалів справи.

Отже, як вірно зазначено в оскаржуваному рішенні, під час розгляду справи судом першої інстанції не встановлено, а відповідачем не доведено обставини доручення вчинення певних дій позивачу безпосередньо керівництвом, чи покладення на позивача таких обов`язків в силу займаної посади.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем не оскаржено наказ ГУНП у м. Києві від 05 квітня 2019 року № 297 о/с, яким було виконано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади, тобто реалізовано наказ ГУНП у м. Києві від 07 березня 2019 року № 164.

Так, позивачем оскаржується акт індивідуальної дії - наказ Головного управління Національної поліції у місті Києві від 07 березня 2019 року № 164 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Печерського управління поліції капітана поліції ОСОБА_1 " в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Печерського управління поліції капітана поліції ОСОБА_1 Саме цей наказ є документом, в якому формалізовано та застосовано висновки службового розслідування і відповідно до оскаржуваного наказу позивача звільнено з посади.

Натомість наказ ГУНП у м. Києві від 05 квітня 2019 року № 297 о/с видано на виконання оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції у місті Києві від 07 березня 2019 року № 164, про що свідчить і сам зміст наказу (а.с. 55).

З наказу ГУНП у м. Києві від 05 квітня 2019 року № 297 о/с слідує, що останній виданий відповідно до ч.1 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію". Самого ж позивача даним наказом призначено на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенцїї відділу поліції № 4 (з обслуговування центральної частини міста) Шевченківського управління поліції, тобто на посаду нижчу ніж та, на якій він перебував.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію", переміщення поліцейських здійснюється на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський зокрема як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Таким чином, наказом ГУНП у м. Києві від 05 квітня 2019 року № 297 о/с щодо позивача застосовано переміщення в розумінні Закону України "Про Національну поліцію", а звільнення з посади як вид дисциплінарного стягнення застосовано оскаржуваним наказом Головного управління Національної поліції у місті Києві від 07 березня 2019 року № 164.

Враховуючи викладене, ефективним способом захисту прав позивача в даній справі є саме визнання протиправним і скасування наказу Головного управління Національної поліції у місті Києві від 07 березня 2019 року № 164, а не наказу від 05 квітня 2019 року № 297 о/с.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ГУНП у місті Києві було протиправно прийнято наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення з посади позивача.

Зміст і доводи апеляційної скарги зводяться до цитування положень Закону України "Про Національну поліцію", Положення про Головне управління Національної поліції у м. Києві та Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Разом з тим, за приписами статті 296 КАС України, апеляційна скарга повинна містити, зокрема, обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

Натомість подана відповідачем апеляційна скарга не дозволяє встановити в чому саме, на думку відповідача, полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

Таким чином, проаналізувавши таку апеляційну скаргу, судова колегія зазначає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління Національної поліції у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку