Справа № 120/1473/19-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1473/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

05 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Кіщака Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління Державної казначейської служби України у Теплицькому районі Вінницької області, Теплицької районної ради на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року (рішення у повному обсязі складено 23.09.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у Теплицькому районі Вінницької області, Теплицької районної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Вінницький окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Управління державної Казначейської служби України у Теплицькому районі Вінницької області, Теплицької районної ради, з урахуванням заяви про уточнення (зменшення) розміру позовних вимог від 17.07.2019, про:

- визнання протиправною бездіяльності Управління державної Казначейської служби України у Теплицькому районі Вінницької області щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Теплицької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 березня 2017 року по 21 червня 2018 року, в сумі 314264,26 грн.

- визнання протиправною бездіяльності Теплицької районної ради по виконанню рішення Гайсинського районного суду Вінницької області у справі №144/307/17;

- стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Теплицької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат за весь час прострочення виплати середнього заробітку та стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 12.09.2019 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності Управління державної казначейської служби України у Теплицькому районі є обґрунтованою, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягала задоволенню. Також, вважав за необхідне, стягнути з районної ради на користь позивача інфляційні втрати за весь час прострочення виплати, присудженого середнього заробітку за період з 14 березня 2017 року по 21 червня 2018 року в сумі 48030,63 грн., та трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 7900,86грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, Управління Державної казначейської служби України у Теплицькому районі Вінницької області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що в постанові Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.06.2018 по справі №144/307/17 та згідно виконавчого листа, який виданий на виконання останньої, не вказано чіткої суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 . Відтак, стало не зрозумілим яка сума коштів підлягає стягненню, що в свою чергу стало перешкодою для виконання згаданого виконавчого листа органом Казначейства. Вважає, що відповідно до завдань і функцій покладених на органи Державної казначейської служби України, останні не наділені повноваженнями щодо здійснення нарахування і перерахунку заробітної плати працівникам Теплицької районної ради. Зазначає, що управлінням було здійснено списання коштів з рахунку № НОМЕР_1 , КПКВ 0110150, КЕКВ 2111 на загальну суму 83884,37 грн. на виконання виконавчого листа Гайсинського районного суду Вінницької області в справі №144/307/17 від 25.07.2019 про стягнення з Теплицької районної ради на користь ОСОБА_1 , середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14.03.2017 по 21.06.2018, на суму 263362грн. та кошти в poзмipi одномісячного середнього заробітку в сумі 16721 грн. 40коп. -стягнуто негайно.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача 1 позивач зазначає, що станом на 07 лютого 2019 року Управління прийняло до виконання виконавчий лист без зауважень, визнало достатніми подані стягувачем документи, зокрема довідку №6, та керуючись положеннями Порядку, на адресу районної ради 07.02.2019 направило запит за №02-11/113 про повідомлення кодів програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету та економічної класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких проводитиметься безспірне списання коштів на виконання виконавчого листа, виданого Гайсинським районним судом Вінницької області 31.01.2019 по справі №144/307/17 на суму 314 264,26грн. Вважає, що станом на 08.02.2019 у відповідача 1 були наявні всі підстави виконувати рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 31.01.2019 по справі №144/307/17.

Не погоджуючись з рішенням суду, Теплицька районна рада подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що на виконання рішення Гайсинського районного суду Вінницької області у справі № 144/307/17 про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови Теплицької районної ради Вінницької області, було проведено 35 позачергову сесію Теплицької районної ради, на порядок денний якої винесено питання про поновлення на посаді голови ОСОБА_1 . За результатами таємного голосування з цього питання більшістю депутатського складу прийнято рішення про відмову в поновлені ОСОБА_1 на посаді голови ради. Отже, позивач на посаді голови ради не поновлений, до виконання посадових обов`язків не приступав, тому підстав для виплати йому середнього заробітку нарахованої заробітної плати за час вимушеного прогулу немає. Зазначає щодо неможливості застосування норм Цивільного кодексу України до спірних правовідносин та відсутності підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних в порядку ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача 2 позивач зазначає, що враховуючи обставини встановлені в постанові Сьомого апеляційного суду від 07.08.2019 у справі №120/838/19-а, провадження за апеляційною скаргою необхідно закрити, оскільки Сокотнюк Т .С. не мала повноважень підписувати апеляційну скаргу як голова районної ради.

В судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційних скарг відповідачів та просив суд залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник Управління державної казначейської служби у Теплицькому районі підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.11.2015 рішенням Теплицької районної ради Вінницької області 7 скликання ОСОБА_1 було обрано головою районної ради.

14.03.2017 на пленарному засідання 17 позачергової сесії Теплицької районної ради було прийнято рішення про звільнення позивача з посади голови Теплицької районної ради.

Гайсинський районний суд Вінницької області рішенням від 21.06.2018 у справі №144/307/17, яке залишено в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018, позивача поновлено на посаді. Рішення суду в частині поновлення на посаді звернуто до негайного виконання.

Цим же рішенням суду стягнуто з Теплицької районної ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 березня 2018 року по 21 червня 2018 року, з урахуванням виплачених сум.

На виконання судового рішення заступник голови Теплицької районної ради Вінницької області Скалій В.В. виніс розпорядження №17-К від 30.11.2018, яким ОСОБА_1 наказано приступити до виконання посадових обов`язків голови Теплицької районної ради Вінницької області з 30 листопада 2018 року, про що зроблено відповідний запис до трудової книжки позивача. Наказано вважати період з 14 березня 2017 року по 29 листопада 2018 року для ОСОБА_1 періодом вимушеного прогулу, а також наказано виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу та затримку виплати заробітної плати з урахуванням виплачених сум.

В подальшому Розпорядження № 17-К від 30.11.2018 скасовано розпорядженням голови Теплицької районної ради № 22- К від 22.12.2018.

29.01.2019 на 43 позачерговій сесії 7 скликання було розглянуто питання про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови Теплицької районної ради Вінницької області, за результатами голосування було прийнято рішення №527 від 29.01.2019 про відмову в поновлені позивача на посаді голови.

31.01.2019 Гайсинським районним судом Вінницької області було видано виконавчий лист у справі № 144/307/17 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Теплицької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14 березня 2017 року по 21 червня 2018 року, з урахуванням виплачених сум.

Даний виконавчий лист разом з довідкою Теплицької районної ради Вінницької області №6 від 04.12.2018 (вих.№207-07-709 від 04.12.2018) про доходи позивач передав на виконання до Управління державної казначейської служби України у Теплицькому районні Вінницької області. Так, згідно із заявою ОСОБА_1 від 07.02.2019, поданої для виконання виконавчого листа, виданого Гайсинським районним судом Вінницької області 31.01.2019 по справі №144/307/17, заявник (стягувач) просить стягнути з Теплицької районної ради як боржника 314264,26 грн. У заяві вказано розрахункові реквізити, на які необхідно перерахувати кошти. До заяви стягувач долучив в оригіналі довідку №6 Теплицької районної ради (реєстраційний номер № 207-07-709) про нарахований середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 березня 2017 року по 21 червня 2018 року, з урахуванням виплачених сум в розмірі 314264,26 грн.

07.02.2019 Управління державної казначейської служби України у Теплицькому районні Вінницької області на адресу Теплицької районної ради направляє запит за №02-11/113 про повідомлення кодів програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету та економічної класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких проводитиметься безспірне списання коштів на виконання виконавчого листа, виданого Гайсинським районним судом Вінницької області 31.01.2019 по справі №144/307/17 на суму 314 264,26 грн. Також у запиті повідомлено, що управління зупиняє проведення платежів за платіжними дорученнями районної ради за всіма кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету та економічної класифікації видатків бюджету. Після визначення КПК та рахунку для безспірного списання, будуть відновленні платежі по рахункам районної ради лише по захищеним статтям видатків, після виконання виконавчого листа видатки будуть відновленні по всім статтям.

08.02.2019 Теплицька районна рада Вінницької області, на виконання запиту, на адресу відповідача 1 направляє повідомлення про коди класифікації з яких буде проводитись безспірне списання коштів на виконання вищезгаданого виконавчого листа. Крім того повідомлено, що на даний час в кошторисі видатків районної ради відсутні кошти для здійснення вищезазначеної операції по даній статті видатків. В зв`язку з чим головою районної ради направлено лист голові РДА з проханням виділити додатково кошти на вказані цілі (Лист додається).

12.02.2019 Управління Державної казначейської служби України у Теплицькому районі Вінницької області направляє на адресу відповідача 2 вимогу за змістом якої, керуючись Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 р. №845, відповідно до п. 13 зобов`язано боржника на протязі одного місяця з дня надходження вимоги надіслати на адресу управління письмове повідомлення з копіями звернень про вжиті заходи для встановлення асигнувань або здійснення інших дій на виконання цього виконавчого листа, а у разі, коли такі заходи не забезпечили виконання виконавчого листа у повному обсязі - на адресу управління повідомляти та надсилати щомісяця інформацію про вжиті заходи.

Одночасно Управління Державної казначейської служби України у Теплицькому районі Вінницької області повідомляє Теплицьку районну раду про зупинення проведення платежів по всім кодам класифікації, за виключенням захищених видатків, визначених БКУ, зі сплати податків і зборів, у тому числі судового збору.

В подальшому, листом Теплицької районної ради №207-07-124 від 22.02.2019, який надійшов на адресу управління 25.02.2019, повідомлено, що довідка №6 Теплицької районної ради від 04.12.2018 (реєстраційний номер №207-07-709) визнана нечинною, а вимога про виплату заробітної плати ОСОБА_1 некоректною.

26.02.2019 Управління Державної казначейської служби України у Теплицькому районі Вінницької області звернулося до Гайсинського районного суду Вінницької області з заявою про роз`яснення, яка сума підлягає стягненню за виконавчим листом Гайсинського районного суду Вінницької області у справі №144/307/17 від 31.01.2019 .

Гайсинський районний суд Вінницької області ухвалою від 22.03.2019 по справі №144/307/17 заяву управління було залишено без розгляду.

Згідно інформації викладеної в листі №207-07-157 від 06.03.2019 Телицька районна рада відкликала довідку №6 зареєстрована під №207-07-709, яка надавалася ОСОБА_1 оскільки в довідці допущена помилка при обрахуванні середньомісячної заробітної плати.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 02.04.2019 по справі № 144/307/17 за повторною заявою відповідача 1 про роз`яснення судового рішення, судом було відмовлено в її задоволені.

08.04.2019 Управління Державної казначейської служби України у Теплицькому районі Вінницької області повернуло виконавчий лист стягувачу, при цьому у супровідному листі зазначено, що виконавчий лист повертається без виконання, оскільки ОСОБА_1 не надавалось Управлінню будь яких ухвал суду про роз`яснення судового рішення чи додаткових судових рішень, якими визначалася б чітка сума коштів, що підлягала стягненню на його користь.

12.04.2019 ОСОБА_1 повторно подає Управлінню Державної казначейської служби України у Теплицькому районі Вінницької області до виконання виконавчий лист.

Управління державної казначейської служби України у Теплицькому районні Вінницької області, згідно інформації викладеної в листі від 12.04.2019 №02-36/89 повертає позивачу виконавчий лист від 31.01.2019 в справі № 144/307/17 без виконання разом з довідкою Теплицької районної ради Вінницької області №6 від 04.12.2018 (вих.№207-07-709 від 04.12.2018) з тих підстав, що у виконавчому листі не вказано суму, яка підлягає стягненню.

Сьомий апеляційний адміністративний суд 11 липня 2019 року у справі №144/307/17 прийняв додаткову постанову, якою стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Теплицької районної ради Вінницької області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 березня 2017 року по 21 червня 2018 року в сумі 263362 грн 00 коп. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Теплицької районної ради Вінницької області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 16721 грн 40 коп.

На виконання виконавчого листа Гайсинського районного суду Вінницької області в справі №144/307/17 від 25.07.2019 про стягнення з Теплицької районної ради на користь ОСОБА_1 , середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14.03.2017 по 21.06.2018, було здійснено списання коштів з рахунку Теплицької районної ради на користь ОСОБА_1 на суму 263362грн. та кошти в poзмipi одномісячного середнього заробітку в сумі 16721 грн. 40коп. -стягнуто негайно.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до положень частин 2, 7 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Приписами статті 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Порядок виконання судових рішень в адміністративних справах врегульовано приписами статті 372 КАС України, частиною 2 якої визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-УІІІ (із змінами), рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення закріплений у Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. №45) (далі-Порядок).

Пунктом 3 Порядку визначено, що органами Казначейства виконуються рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Пунктом 5 Порядку визначено, що під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право:

1) повідомляти органу, який видав виконавчий документ, про наявність обставин, що ускладнюють чи унеможливлюють його виконання, у спосіб і порядку, які визначені таким документом, крім випадків виконання рішень про стягнення коштів за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів;

2) звертатися у передбачених законом випадках до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання;

3) безоплатно отримувати необхідні для виконання виконавчих документів судові рішення, пояснення, довідки, іншу інформацію;

4) вимагати від боржників вжиття ними заходів до виконання виконавчих документів;

5) застосовувати заходи впливу до боржників відповідно до Бюджетного кодексу України та у разі виявлення фактів порушення бюджетного законодавства у процесі або за результатами виконання виконавчих документів, повідомляти про такі порушення органам Держаудитслужби;

5-1) повідомляти органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ, про дії або бездіяльність боржника, що перешкоджає виконанню виконавчого документа;

6) відкладати, зупиняти безспірне списання коштів і їх перерахування стягувачам у випадках, передбачених законом та цим Порядком;

7) вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.

Відповідно до п.п. 24-25 Порядку, стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку. Якщо боржник обслуговується централізованою бухгалтерією, зазначені документи подаються до органу Казначейства, в якому відкрито рахунки відповідної бюджетної установи, при якій створена така централізована бухгалтерія (далі - централізоване обслуговування боржника).

Безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

У разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому положення пунктів 28-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Переглядаючи висновки суду першої інстанції щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Управління державної Казначейської служби України у Теплицькому районі Вінницької області щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Теплицької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося жодною із сторін, 07 лютого 2019 року Управління Державної казначейської служби України у Теплицькому районі Вінницької області за вхідним №180 зареєстрував заяву ОСОБА_1 подану на виконання виконавчого листа від 31.01.2019 у справі №144/307/17, яким передбачалось стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Теплицької районної ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за період з 14.03.2017 по 21.06.2018 з урахуванням виплачених сум. До заяви та виконавчого листа було долучено довідку №6 від 04.12.2018 під вихідним реєстраційним номером Теплицької районної ради Вінницької області № 207-07-709 у якій зазначено: «Довідка видана по місцю вимоги» (далі - Довідка №6).

В зазначеній довідці №6, підписаній посадовими особами Теплицької районної ради Вінницької області 7 скликання заступником голови районної ради Скалієм В.В. та головним бухгалтером Ярославською А.С . визначено, що середній заробіток нарахованої заробітної плати голови Теплицької районної ради ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням з посади, за період з 14 березня 2017 року по 21 червня 2018 року, становить - 314264.26 грн.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, станом на 07 лютого 2019 року Управління Державної казначейської служби України у Теплицькому районі Вінницької області прийняло до виконання виконавчий лист без зауважень, визнав достатніми подані стягувачем документи, зокрема довідку №6, та керуючись положеннями Порядку, на адресу районної ради 07.02.2019 направив запит за №02-11/113 про повідомлення кодів програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету та економічної класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких проводитиметься безспірне списання коштів на виконання виконавчого листа, виданого Гайсинським районним судом Вінницької області 31.01.2019 по справі №144/307/17 на суму 314 264,26грн.

08.02.2019 районна рада на адресу Казначейства на виконання запиту направляє повідомлення про коди класифікації з яких буде проводитись безспірне списання коштів на виконання вищезгаданого виконавчого листа.

Таким чином, з аналізу наведених положень та в сукупності із письмовими доказами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо помилковості твердження Управління Державної казначейської служби України у Теплицькому районі Вінницької області щодо неможливості виконання виконавчого листа через відсутність визначеної у ньому суми стягнення з огляду на те, що станом на 08.02.2019 у розпорядженні Управління Державної казначейської служби України у Теплицькому районі Вінницької області були всі наявні документи та реквізити для виконання судового рішення. Станом на 08.02.2019 та у період до 13.03.2019 довідка №6 з відображеною у ній сумою не була відкликаною, відомості щодо відсутності коштів на рахунках Теплицької районної ради не надано.

Отже, вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності Управління державної казначейської служби України у Теплицькому районі є обґрунтованою, підтверджується матеріалами справи, а тому підлягала задоволенню.

Визначаючись щодо висновків суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги Теплицької районної ради про визнання протиправною бездіяльність Теплицької районної ради по виконанню рішення Гайсинського районного суду Вінницької області у справі №144/307/17, стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Теплицької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат за весь час прострочення виплати середнього заробітку та стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 поновлений на посаді рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.06.2018 у справі №144/307/17. Цим же рішенням суду стягнуто з Теплицької районної ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 березня 2018 року по 21 червня 2018 року, з урахуванням виплачених сум.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Однак, рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14.03.2017 по 21.06.2018 до негайного виконання не зверталось і не виконувалось відповідачем, що підтверджено матеріалами справи.

В судовому засіданні встановлено, що Управлінням державної Казначейської служби України у Теплицькому районі Вінницької області в серпні 2019 року було здійснено списання коштів з рахунку Теплицької районної ради на виконання виконавчого листа Гайсинського районного суду Вінницької області в справі №144/307/17 від 25.07.2019 про стягнення з Теплицької районної ради на користь ОСОБА_1 , середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14.03.2017 по 21.06.2018.

Враховуючи тривале невиконання відповідачем рішення суду в справі №144/307/17, порушення грошового зобов`язання, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, судом першої інстанції правомірно нараховано інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних з урахуванням висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 24.10.2011 №6-38цс11, від 01.10.2014 №6-113цс14, згідно з якою боржник у виконавчому провадженні не звільняється від встановленої частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України від відповідальності за період невиконання судового рішення про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Аналіз вказаного дозволяє зробити висновок, що судом мають бути вжиті заходи щодо відновлення порушеного права особи.

Юридичний захист має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Колегія суддів вважає, що при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування.

В даному випадку, судове рішення має виключати можливість прийняття суб`єктом владних повноважень подальших протиправних рішень дій чи бездіяльності щодо позивача.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2004 року у справі "Педерсен і Бодсгор проти Данії" зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі "Волохи проти України" (заява №23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є "передбачуваною", якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. "…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання".

Отже, як видно з наведених судових рішень, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з у рахуванням принципу верховенства права.

Колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що кошти, які підлягають стягненню з Теплицької районної ради, згідно рішення суду по справі №144/30/17 є його присудженими активами, а тому, компенсаційні та інфляційні втрати, які заявляє позивач до стягнення, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Також, колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача 2 щодо неможливості застосування норм Цивільного кодексу України до спірних правовідносин та відсутності підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, нарахованих на суму коштів, присуджених позивачу судовим рішенням в справі №144/307/17, оскільки суд першої інстанції дав належну правову оцінку з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц щодо можливості нарахування 3% річних та інфляційних витрат на грошове зобов`язання, пов`язане із довготривалим невиконанням рішення суду.

Відтак, враховуючи виконання додаткової постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі №144/307/17, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо стягнення з Теплицької районної ради на користь позивача інфляційних втрат за весь час прострочення виплат, присудженого середнього заробітку за період з 14 березня 2017 року по 21 червня 2018 року в сумі 48030,63 грн., та трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 7900,86 грн.

Отже, скаржниками не надано доказів щодо незаконності чи необґрунтованості рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.09.2019, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Управління Державної казначейської служби України у Теплицькому районі Вінницької області, Теплицької районної ради залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 грудня 2019 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.