Справа № 761/3661/16-а
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 761/3661/16-а Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві, у якому просив суд:

- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити перерахунок грошового забезпечення за період незаконного перебування позивача на нижчій посаді, а саме з 27 січня 2006 року по 07 серпня 2006 року, та здійснити виплату недоплаченої суми грошового забезпечення на користь позивача;

- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити перерахунок пенсії за період з дня її призначення і до дати прийняття судового рішення по даній справі, та здійснити виплату недоплаченої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 в 2006 році було незаконно переведено на нижчу посаду, за час перебування на якій він отримував відповідно нижчу заробітну плату (грошове забезпечення). В подальшому, для розрахунку пенсії також враховувалася дана заробітна плата (грошове забезпечення), яка була виплачена за час незаконного перебування на пониженій посаді. Відповідно, позивач вважає, що при розрахунку пенсії було використано неточні та неправильні дані, оскільки позивач повинен був отримати вищу заробітну плату (грошове забезпечення) в розмірі, який відповідав би тій посаді, з якої його було понижено.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 скласти та подати Центральному об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Київ довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням розміру посадового окладу, та додаткових видів грошового забезпечення починаючи з 27 січня 2006 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач - Київський міський військовий комісаріат - подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач, зокрема, зазначив, що в оскаржуваному рішенні в резолютивній частині зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 , замість ІНФОРМАЦІЯ_1 , скласти та подати довідку Центральному об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві, замість Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві. Так, Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань статус юридичної особи припинено, та навіть при існуванні відповідної організації, остання не займається пенсіями силових структур.

Колегія суддів критично ставиться до таких посилань та зауважує, що наведене не є підставою для оскарження судового рішення в апеляційному порядку, однак, може бути підставою для звернення із заявою в порядку статті 253 КАС України щодо виправлення описок.

Також апелянт зазначає, що судом зобов`язано скласти довідку з урахуванням розміру посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення, починаючи з 27 січня 2006 року, однак суд не дослідив належним чином питання його виконання.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом Міністра оборони України № 36 від 26 січня 2006 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та Наказом №24 від 27 січня 2006 року (по особовому складу) у порядку реалізації накладеного дисциплінарного стягнення, ОСОБА_1 було понижено у посаді, а саме з посади начальника інженерних військ Збройних Сил начальника Центрального управління інженерних військ Головного управління оперативного забезпечення Командування сил підтримки Збройних Сил України позивача було переведено на нижчу посаду - начальника відділу оперативного забезпечення заступника начальника штабу з оперативного забезпечення 8 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України.

Наказом Міністра оборони України № 446 від 07 серпня 2006 року ОСОБА_1 був звільнений зі служби за станом здоров`я.

В подальшому, постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2007 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2008 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністра оборони України №36 від 26 січня 2006 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та пункт 1 наказу Міністра оборони України №24 від 27 січня 2006 року по особовому складу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 травня 2012 року касаційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2007 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2008 року у даній справі без змін.

На підставі вказаних судових рішень Наказом Міністерства оборони України від 16 квітня 2010 року скасовано п.1 наказу №36 від 26 січня 2006 року, яким позивача було понижено у посаді.

Отже, в період з 27 січня 2006 року по 07 серпня 2006 року ОСОБА_1 перебував на нижчій посаді і, відповідно, отримував заробітну плату (грошове забезпечення) в тому розмірі, який відповідав даній нижчій посаді.

За твердженням ОСОБА_1 , оскільки Накази, на підставі яких він був понижений на посаді, визнані незаконними та наразі є скасованими, то і сам факт переведення позивача на нижчу посаду та виплата йому заробітної плати (грошового забезпечення) у розмірі, що відповідає нижчій посаді, теж є незаконним.

У зв`язку з наведеним при розрахунку пенсії також було використано неточні та неправильні дані, оскільки при обчисленні розміру пенсії враховувалась заробітна плата (грошове забезпечення) в розмірі, в якому вона була виплачена за час незаконного перебування позивача на нижчій посаді, хоча ОСОБА_1 повинен був отримувати більше коштів у відповідності до своєї законної посади.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з вимогою здійснити перерахунок заробітної плати (грошового забезпечення) та, відповідно, пенсії.

Так, суд перш інстанції вирішив відповідний спір по суті правовідносин, виходячи з того, зокрема, що строк звернення до суду позивачем пропущений з поважним причин. При цьому, до такого висновку суд дійшов без винесення письмової ухвали, не дивлячись на заявлені клопотання відповідачів та, як захід реагування на них, клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

Однак, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції належним чином не перевірено дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Згідно частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наведене узгоджується з нормами статті 99 КАС України в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 3 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Статтею 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до адміністративного суду, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

В своєму клопотанні позивач зазначив, що в період до 2012 року він в судовому порядку доводив незаконність та протиправність наказу, на підставі якого його було переведено на нижчу посаду. Зокрема, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 травня 2012 року підтверджено незаконність такого наказу.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що позивач вживав заходи щодо звернення до виконання вказаних судових рішень з метою ефективного захисту своїх порушених прав. Зокрема, судом не встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Міністерства оборони України з вимогою здійснити перерахунок та виплату належних йому сум грошового забезпечення.

При цьому, на думку колегії суддів, строк звернення до суду з даним позов має відраховуватися щонайбільше з 29 травня 2012 року дати винесення Вищим адміністративним судом України відповідного рішення.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві було зареєстровано судом першої інстанції 03 лютого 2016 року

Таким чином, звертаючись до суду з даним позовом лише 03 лютого 2016 року, тобто зі спливом чотирирічного строку, позивач пропустив шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч.2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (статті 99 Кодексу, чинної на час виникнення правовідносин).

Вказані обставини не враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення про задоволення позовних вимог.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Позивач повинен бути обізнаний з порядком та строками звернення до адміністративного суду, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

Відтак, судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення, яким адміністративний позов залишити без розгляду.

Згідно статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 240, 315, 319, 321, 322, 325 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11 грудня 2019 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку