Справа № 640/19724/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Кобаля М.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Міністерства оборони України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року Міністерство оборони України (далі - Позивач, Міноборони України) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відповідач, Департамент ДВС) про визнання незаконною та скасування постанови відділу державної виконавчої служби у рамках виконавчого провадження ВП №59771099 про накладення штрафу від 26.09.2019 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2019 року матеріали позовної заяви передано на розгляд Харківського окружного адміністративного суду як суду, який видав виконавчий лист. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що в силу ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання судового рішення може бути реалізовано шляхом подання позову до суду, який видав виконавчий лист.

Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва. Свою позицію обґрунтовує тим, що приписами ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанови державного виконавця про накладення штрафів можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду у порядку, передбаченому законом, а в силу ст. 26 КАС України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їх місцезнаходженням.

Після усунення визначених в ухвалі від 20.11.2019 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.12.2019 року.

У межах встановлених судом строків відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС від 09.08.2019 року відкрито виконавче провадження №59771099 (а.с. 12) за виконавчим листом №2040/5239/18 від 23.07.2019 року, виданим Харківським окружним адміністративним судом.

У рамках вказаного виконавчого провадження головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС прийнято постанову від 26.09.2019 року про накладення штрафу на Міноборони України у розмірі 10 200,00 грн. (а.с. 15-16). Указана постанова є предметом судового оскарження у межах даної справи.

Вирішуючи питання щодо територіальної підсудності даної справи, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ч. 1 ст. 287 КАС України та ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» прийшов до висновку, що остання підлягає розгляду судом, який видав виконавчий лист, тобто Харківським окружним адміністративним судом.

Однак такі висновки суду є помилковими з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 КАС України, яка регламентує питання виключної підсудності адміністративних справ, визначає, що підсудність окремих категорій адміністративних справ визначається цим Кодексом.

Аналіз положень Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що до такої окремої категорії справ законодавцем віднесено, зокрема, справи з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця (ст. 287 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Приписи ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначають, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, за правилами ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, оскільки предметом оскарження Міноборони України у межах даного спору є постанова Департаменту ДВС від 26.09.2019 року про накладення штрафу, то у відповідності до правил ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» даний спір повинен розглядатися та вирішуватися адміністративним судом у порядку, передбаченому законом.

При цьому, непоширення на спірні правовідносини положень помилково застосованої судом першої інстанції частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» вказує на те, що адміністративний суд, уповноважений законом на розгляд даної справи, повинен визначатися за загальними правилами територіальної підсудності, визначеними у параграфі 3 глави 2 розділу І Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 статті 25 КАС України передбачено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 26 КАС України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

За таких обставин, оскільки місцезнаходженням Міноборони України та Департаменту ДВС є місто Київ, то колегія суддів погоджується з доводами Апелянта про те, що позовна заява про оскарження постанови про накладення штрафу у рамках виконавчого провадження повинна розглядатися Окружним адміністративним судом міста Києва безвідносно то того, який суд видав виконавчий лист.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про передачі позовної заяви за підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду було порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 25-26, 242-244, 250, 287, 308, 311, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити повністю.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2019 року - скасувати.

Справу направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено «11» грудня 2019 року.