Справа № 540/785/19
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/785/19
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕКО" до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019р. ТОВ «БЕКО» звернулося в суд із позовом до Митниці ДФС у Херсонській області, АРК та м.Севастополі, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів за №UA508070/2018/000077/2 від 8.08.2018р., за №UA508070/2018/000078/2 від 14.08.2018р., за №UA508070/2018/2018/000081/2 від 28.08.2018р..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що для здійснення митного оформлення товару ним до митниці ДФС подано митні декларації за №UA508070/2018/001071 від 8.08.2018р., за №UA508070/2018/001103 від 14.08.2018р., за №UA508070/2018/2018/001188 від 29.08.2018р..

Однак, у серпні 2018р. митницею прийнято рішення за №UA508070/2018/000108/2, №UA508070/2018/000078/2, №UA508070/2018/000081/2 про коригування митної вартості за резервним методом.

Позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості не містять обґрунтованих підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості, а тому підлягають скасуванню.

Посилаючись на вказані обставини просив позов задовольнити.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення митниці ДФС у Херсонській області, АРК та м.Севастополі про коригування митної вартості товарів за №UA508070/2018/000077/2 від 8.08.2018р., щодо збільшення митної вартості товарів імпортованих ТОВ "БЕКО".

Визнано протиправним та скасовано рішення митниці ДФС у Херсонській області, АРК та м.Севастополі про коригування митної вартості товарів від 14.08.2018р. за №UA508070/2018/000078/2, щодо збільшення митної вартості товарів імпортованих ТОВ "БЕКО".

Визнано протиправним та скасовано рішення митниці ДФС у Херсонській області, АРК та м.Севастополі про коригування митної вартості товарів від 28.08.2018р. за №UA508070/2018/000081/2, щодо збільшення митної вартості товарів імпортованих ТОВ "БЕКО".

Стягнуто з Митниці ДФС у Херсонській області, АРК та м.Севастополі за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ТОВ "БЕКО" судові витрати у розмірі 5 763грн..

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган приймаючи оскаржувані рішення діяв з порушенням норм митного законодавства України, оскільки товариством надано усі необхідні документи для розмитнення товарів, а митницею не надано їм належної оцінки та визнано, що представлені документи не підтверджують митну вартість товару за ціною договору.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судовою колегією встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 1.04.2016р. між ТОВ «БЕКО» та підприємством Yiwu Jinyu Industry and Trade Co, Ltd, Китай, укладено зовнішньоекономічний контракт за №КD 160401, з урахуванням укладених між вказаними сторонами додаткової угоди №1 від 30.03.2017р., додаткової угоди №2 від 20.10.2017р., додаткової угоди №3 від 23.10.2017року, додаткової угоди №4 від 12.03.2018р. на постачання Товарів та митну територію України на умовах CFR Одеса.

На виконання вищезазначеного договору позивачем впродовж липня-серпня 2018р. було імпортовано на митну територію України товари з побутового призначення та

сировину для виробництва товарів побутового призначення.

З метою здійснення митного оформлення товару, ТОВ «БЕКО» подано електронні вантажні митні декларації, а саме: за №UA508070/2018/001071 від 8.08.2018р., за №UA508070/2018/001103 від 15.08.2018р., за №UA 508070/2018/001188 від 29.08.2018р., згідно з яких заявлена митна вартість товарів визначена за ціною договору.

Разом із вказаними митними деклараціями товариством надано документи, які підтверджують митну вартість товару, а саме: зовнішньоекономічний контракт за №КD160401 від 1.04.2016р. із додатками, інвойси, офіційні прайси до інвойсу, експортні декларації експортера, специфікації, пакувальні листи, платіжне доручення в іноземній валюті з повної оплати згідно інвойсів ВН180615 від 15.06.2018р., ВН180702 від 2.07.2018р..

За результатами контролю правильності визначення митної вартості вищевказаної партії товару митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за №UA508070/2018/000077/2 від 8.08.2018р., за №UA508070/2018/000078/2 від 14.08.2018р., за №UA508070/2018/000081/2 від 28.08.2018р., за якими встановлено митну вартість товарів за резервним методом.

Підставами для прийняття рішень про коригування митної вартості стали висновки митного органу про те, що товар з Китаю до м.Одеса постачався за рахунок ТОВ БЕКО на підставі актів надання транспортно-експедиційних послуг по території України з м.Одеса до м.Херсона: факт надання офіційних прайс-листів, адресованих ТОВ БЕКО, а не невизначеному колу покупців, що, на думку митниці, не є прайс-листом та не може підтверджувати вартість товару, а також відсутність посилання у експортних деклараціях країни відправлення на інвойси ВН180702 від 2.07.2018р. та ВН180716В від 20.07.2018р., що є обов`язковим.

Перевіряючи правомірність дій та рішень митного органу, з урахування підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли з приводу визначення митної вартості товарів регулюються Митним Кодексом України.

Приписами ст.49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями ч.1, 2, 3 ст.53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5, 6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Положеннями ст.54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

У відповідності до ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно ст.57 МК України, методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Отже, судова колегія зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (контракту) щодо товарів. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару стали висновки митного органу про те, що товар з Китаю до м.Одеса постачався за рахунок ТОВ БЕКО на підставі актів надання транспортно-експедиційних послуг по території України з м.Одеса до м.Херсона: факт надання офіційних прайс-листів, адресованих ТОВ БЕКО, а не невизначеному колу покупців, що, на думку митниці, не є прайс-листом та не може підтверджувати вартість товару, а також відсутність посилання у експортних деклараціях країни відправлення на інвойси ВН180702 від 2.07.2018р. та ВН180716В від 20.07.2018р., що є обов`язковим.

Проте, судова колегія зазначає, що у відповідності до базисних умов поставки товарів за зовнішньоекономічним контрактом за №KD160401 від 1.04.2016р. (п.3.1 контракту), поставки за договором здійснюються на умовах CFR (порт Одеса) згідно Міжнародним правилам ІНКОТЕРМС 2010р.. Згідно зазначених правил ІНКОТЕРМС 2010р. CFR - «вартість та фрахт» означає, що продавець зобов`язаний сплатити витрати та фрахт, необхідні для поставки товару в зазначений порт, однак ризик втрати чи ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару крізь поручні судна у порту відвантаження. За умовами CFR на продавця полягає відповідальність з очищення товару від стягнень для його вивозу. За таких умов, витрати з доставки з порту Одеса за вказаними поставками несе постачальник, що підтверджено договором.

Що стосується посилань апелянта на те, що надані ТОВ БЕКО прайс-листа постачальника не можуть підтверджувати вартість товару, оскільки вони видані постачальником покупцю ТОВ БЕКО, а не невизначеному колу покупців, то судова колегія зазначає, що надані прайс-листи постачальника видані за укладеним зовнішньоекономічним договором між сторонами, а тому містять цінову (вартісну) пропозицію для конкретного покупця, ТОВ БЕКО, відображають інформацію щодо ціни (вартості) придбаних товарів за підписом постачальника Yiwu Jinyu Industry and Trade Co., Ltd, Китаю та мають термін дії ціни (вартості) товару, що пропонується постачальником покупцю.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що митний орган приймаючи оскаржувані рішення діяв з порушенням норм митного законодавства України, оскільки ТОВ «БЕКО» для митного оформлення товарів було надано усі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Що стосується посилань апелянта на пропуск товариством строку на адміністративне оскарження вищевказаних рішень про коригування митної вартості, судова колегія зазначає наступне.

Приписами ч.2 ст.99 КАС України визначено загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду. Цей строк повинен обраховуватись з дати коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення свого права чи охоронюваного законом інтересу.

У відповідності до положень ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями п.14.1.113 ПК України встановлено, що митні платежі це податки, що відповідно до цього Кодексу або митного законодавства справляються під час переміщення або у зв`язку із переміщенням товарів через митний кордон України та контроль за справляння яких покладено на контролюючи органі.

Відповідно до п.41.1 ст.41 ПК України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства тощо.

Таким чином, у розумінні положень ПК України митний орган це є контролюючим органом, який здійснює контроль щодо правильності справляння митних платежів, в тому числі шляхом прийняття рішень про їх донарахування платникам у п.30 рішень про корегування митної вартості товарів.

Спеціальним законом Митним кодексом України не передбачені строки щодо оскарження такого роду рішень митного органу.

Згідно загальної норми Податкового кодексу України, а саме ст.56.18 ст.56 ПК України встановлено, що з урахуванням строків давності, визначених ст.102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Згідно п.102.1 ст.102 ПК України визначено, що контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошового зобов`язання платника податків, у випадках визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня.

Аналізуючи вищевказане, апеляційний суд вважає, що ТОВ «БЕКО» звернулось в суд із даним адміністративним позовом в межах строку звернення до суду, встановленого спеціальним законом п.56.18 ст.56 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2018р. у справі за №815/2541/17.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення адміністративного позову ТОВ «БЕКО», оскільки позивачем надано усі необхідні документи для розмитнення товарів, а податковим органом не доведено протилежного.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019р. залишено без змін.

Стягнути з Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73000, м.Херсон, вул.Гоголя, 13, ) на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача 6001; код класифікації доходів бюджету 22030106.) судовий збір у розмірі 8 644,5грн..

Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 грудня 2019р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв