Справа № 199/8884/19
Суддя: Спаї В. В.
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/8884/19
(2-а/199/217/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

„13 грудня 2019 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання Горбенко О.О.,

за участі позивача ОСОБА_1 та представника позивача - адвоката Шпакової Т.С., представника відповідача Костюченка О.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з позовом в останньому заявлено вимогу про скасування постанови №39/3179 від 16 жовтня 2019 р. про накладення на позивача адміністративного стягнення, що видана адміністративною комісією при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради, за адміністративне правопорушення, передбачене Правилами благоустрою території міста Дніпропетровська, що затверджені рішенням міської ради від 27.11.2013 року №44/43 та ст. 152 КУпАП. На переконання позивача постанови є незаконною, оскільки відповідачем не в повному обсязі та некоректно відображено суть правопорушення, а саме: не зазначено в чому саме полягало правопорушення, не містить жодної норми законодавства, яке було порушено та не зазначає відношення позивача до даного порушення та його вину, відсутні підтвердження щодо обізнаності позивача з його правами та обов`язками.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом фабула протоколу про адміністративне правопорушення та фабула постанови про накладення адміністративного стягнення різняться, без будь-яких пояснень, а саме: згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення визначено, що нібито ОСОБА_1 своєчасно не вжила заходів приведення прилеглої території до належного стану, а саме складування будівельного сміття (без будь-якої конкретики, в чому суть порушення та наявності приписів відносно ОСОБА_1 ) Згідно змісту постанови про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 08.10.2019 року о 13 год. 55 хвилин допустила самовільне зайняття прилеглої території міського загального користування, а саме складування будівельного сміття.

На переконання позивача, таким чином, вбачається розбіжність щодо «складу» правопорушення, а саме: в протоколі зазначається про невжиття заходів (без конкретики), а в постанові про самовільне зайняття території (без конкретики).

В постанові №39/3179 від 16.10.2019 р. відповідач посилається на «інші документи», намагаючись підтвердити вину позивача, проте, не конкретизує дані документи (будь-яких інших документів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення №2670 від 08.10.2019 року та постанови про накладення адміністративного стягнення №39/3179).

Відповідач не скористався правом надання відзиву на позов.

В судовому засіданні представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити, вважав, що постанова є законною.

Процесуальні дії у справі наступні:

-ухвалою суду витребувано у відповідача Положення про адміністративну комісію при виконавчому комітеті міської ради, затвердж. 15.02.2017 р. №48/18 рішенням Дніпровської міської ради.

Як встановлено судом на підставі відповідної постанови від 16.10.2019 р. №39/3179 позивача притягнуто до відповідальності за ст. 152 КУпАП.

Згідно з постановою відповідачем встановлено, що 08.10.2019 р. о 13.55 год. ОСОБА_1 допустила самовільне зайняття прилеглої території міського загального користування, а саме складування будівельного сміття, за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушила Правила благоустрою території міста Дніпропетровська (п. 3.2) та ст. 152 КУпАП.

Разом з тим, згідно з протоколом №2670 від 08.10.2019 р. про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП, який складений відносно позивача 08.10.2019 р., ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 о 13.55 год. своєчасно не вжила заходів щодо приведення прилеглої території до належного стану, а саме будівельного сміття.

Правовідносини виникли із дій суб`єкта владних повноважень по притягненню особи до адміністративної відповідальності за КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств,. Установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених; законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається я протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

За ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значеній статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачиться на її користь.

Таким чином, виконуючи обов`язок доказування, відповідач мав би надати докази вчинення позивачем інкримінованого останньому правопорушення, оскільки обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а до цього обов`язково визначитися чи є позивач суб`єктом цього правопорушення,

Як встановлено судом, відповідач не виконав свій процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваного рішення відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС, та не надав до суду доказів на підтвердження правомірності свого рішення постанови від 16.10.2019 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення позивача до відповідальності за ст. 152 КУпАП винесена на підставі протоколу від 08.10.2019 р., що підтвердив представник відповідача в судовому засіданні; інші докази, окрім протоколу, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.

За ст. 5 (п. 1 ч. 1 ) зазначеного вище закону до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Позивач, заперечуючи проти позову, наголошувала на тому, що вона є робітником, який виконує доручення голови ОСББ; відповідач не врахував зазначеної обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим залишено поза увагою те, що позивач не є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та не особою, яка відповідає за належне прибирання прибудинкових територій, у тому числі від будівельного сміття.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п. 45 рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011р; п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р; п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р.).

Таким чином, оцінюючи усі докази, які були досліджені у їх сукупності, та враховуючи встановлені порушення вимог закону у діях відповідача при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача та скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача.

За ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Щодо розподілу судових витрат, то на підставі ст. 139 КАС України у зв`язку із задоволенням адміністративного позову, а також враховуючи вимоги ст. 288 КУпАП (за умови оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа звільняється від сплати державного мита), суд дійшов до висновку про необхідність віднесення на рахунок держави судових витрат.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 6-10, 12, п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 22, ч. 1 ст. 25, ст.ст. 72-77, 79, 90, 139, ч. 1 та ч. 4 ст. 189, п. 2 ч. 1 ст. 241, ст.ст. 242-246, 250, 251, 255, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити повністю.

Скасувати постанову №39/3179 від 16 жовтня 2019 р. адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 152 КУпАП, та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Повне судове рішення складене та підписане 13.12.2019.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду або через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї

13.12.2019