Справа № 520/11993/19
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

11 грудня 2019 р. справа №520/11993/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни
провизнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №57972028 від 27 грудня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що приватним виконавцем Вольф Тетяною Леонідівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57972028 від 27.12.2018. Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки, виконавчим округом приватного виконавця Вольф Т.Л. визначено м.Київ згідно Єдиного реєстру приватних виконавців України, проте боржник по виконавчому провадженню №57972028 проживає у м.Харків.

Ухвалою Харківського окружного суду Харківської області 20.11.2019 року відкрито провадження за правилами ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник позивача - Литочкін І.О. (ордер серія ДН №102552 від 11.11.2019) прибув у судове засідання, склав на адресу суду заяву, в якій просив суд розглядати справу в порядку письмового провадження, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна, повідомлений судом належним чином про дату, час і місце судового засідання не прибув. Клопотання про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки суду не повідомив. Надав через канцелярію суду надав відзив на адміністративний позов, в якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на той факт, що у позивача відкрито банківський рахунок в АТ "Перший Український Міжнародний Банк", який розташований за адресою: м.Київ, вул. Андріївська, буд. 4, а відтак останній має майно в м.Києві.

Відповідно до ч.4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Як передбачено приписами ч.3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

З матеріалів справи, судом встановлено, що до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. надійшла заява від ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк", відповідно до якої стягувач просив відкрити за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною за №11410 від 30.11.2018 р., за яким боржником є ОСОБА_1 у розмірі 15330,00 грн. Разом з заявою стягувачем надано довідку, якою Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" підтверджує, що у клієнта є ОСОБА_1 є рахунок № НОМЕР_1 UAH. (а.с.54)

27.12.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого напису №11410, який виданий 30.11.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованість в розмірі 15330,00 грн. За результатами розгляду заяви відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2018 (а.с.57).

Зазначена постанова була направлена на адресу боржника 27.12.2018. Відповідно інформації з сайту "Укрпошти" за трек-номером 799, поштова кореспонденція не отримана позивачем з відміткою "за закінченням терміну зберігання". (а.с.63-65)

Вважаючи, що приватний виконавець протиправно відкрив виконавче провадження в територіальному окрузі, який не є місцем проживання та місцезнаходженням майна позивача, звернувся до суду з даним позовом.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, дослідивши надані докази, надавши оцінку всім аргументам учасників справи проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів, інших органів та посадових осіб, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII).

За змістом частини першої статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону №1404-VIII визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі написи нотаріусів.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Абзацом 2 частини 1 статті 19 Закону №1404-VIII визначено, що право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

Водночас приписами частини 2 статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Таким чином, приватний виконавець може прийняти до виконання виконавчий документ, боржником за яким є фізична особа, виключно за місцем проживання, перебування цього боржника, у межах відповідного виконавчого округу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 07.07.2009 року по 26.11.2018 року була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , а з 26.11..2018 року позивач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорту.

Посилання відповідача на те, що грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном, та майно боржника (грошові кошти) перебуває у м.Києві, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до статті 190 Цивільного Кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Згідно статті 179 цього ж Кодексу зазначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Згідно Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Мінфіну від 07.02.2013 №73 грошові кошти - готівка, кошти на рахунках у банках та депозити до запитання.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах", банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів і які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Отже, відкритий у банківській установі банківський рахунок не має визначеного місця знаходження. Картковий рахунок відкривається на договірній основі для обліку грошових коштів клієнта та здійснення розрахунково-касових операцій, а відтак місце розташування банку (м.Київ), в якому він відкритий, не є місцезнаходженням майна боржника (грошових коштів).

Таким чином, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження №57972028 від 27.12.2018 р. не відповідає вимогам ч.ч.1 та 2 ст.25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та ч.2 ст.24 Закону №1404-VIII, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

За правилами ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

З урахуванням викладених обставин справи та аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, 246, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №57972028 від 27 грудня 2018 року.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (вул.Поправки Юрія, буд.6, оф.15, м.Київ, 02094) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Панченко