Справа № 160/7031/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2019 року Справа № 160/7031/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучми К.С.
при секретарі судового засідання Чорній М.В.
за участю: представника відповідача Якимова Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпром-КР» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу, -
У липні 2019 року позивач звернувся до адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови, а саме: №ДН1397/1406/АВ/ІП-ФС/321 від 11.04.2019 р. про накладення штрафу у розмірі 4 173 грн. та № ДН1397/1406/АВ/МГ-ФС/320 від 11.04.2019 р. по накладення штрафу у розмірі 417 300 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 12.03.2019 р. інспектором праці Лазарєвим І.М. було проведено інспекційне відвідування ТОВ «Спецпром-КР», про що був складений акт №ДН1397/1406/АВ від 13.03.2019 р. На підставі акту було прийнято постанову № ДН1397/1406/АВ/ІП-ФС/321 від 11.04.2019 р. про накладення штрафу у розмірі 4 173 грн. та постанову №ДН1397/1406/АВ/МГ-ФС/320 від 11.04.2019 р. про накладення штрафу у розмірі 417 300 грн. Не погоджуючись з порушеннями вимог законодавства, виявленими під час заходу державного нагляду (контролю), 18.03.2019 р. позивачем були підготовлені письмові заперечення по суті акту, які відповідачем отримано 18.03.2019 р. Згідно з листом відповідача від 20.03.2019 р. вих.№600/4.1-13 заперечення позивача на акт інспекційного відвідування від 13.03.2019 р. було відхилене. Враховуючи, що за результатами розгляду вищевказаного заперечення, відповідачем не вжито жодних заходів, позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач вважає, що інспекційне відвідування, акт та відповідно до нього прийняті постанови є протиправними, які не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а ґрунтуються на припущеннях, не відповідають фактичним обставинам справи, без належної оцінки всіх документів (матеріалів), що свідчить про протиправність відповідних постанов про накладення штрафу та її скасування.
Представник відповідача в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги не визнав та зазначив, що підставою для накладення штрафу відповідно до ст.265 КЗпП України є акт перевірки про виявлені факти порушення вимог законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування, незалежно від їх подальшого усунення. На підставі акту №ДН1397/1406/АВ Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 11.04.2019 року № ДН1397/1406/АВ/МГ-ФС/320 та постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 11.04.2019 року №ДН1397/1406/АВ/ІП-ФС/321. Враховуючи вищевикладене, Головне управління Держпраці у Дніпропетровські області щодо здійснення інспекційного відвідування ТОВ «Спецпром-КР» діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідач вважає, що спірні постанови про накладення штрафу є цілком законними та обґрунтованими, складеними на підставі та відповідно до норм діючого законодавства, а тому відсутні підстави для їх скасування. Таким чином, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
За наслідками проведення інспекційного відвідування ТОВ «Спецпром-КР» був складений акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ДН1397/1406/АВ від 13.03.2019 р.
20.03.2019 року відповідачем був прийнятий припис про усунення виявлених порушень ТОВ «Спецпром-КР» №ДН1397/1406/АВ/П.
На підставі акту було прийнято постанову № ДН1397/1406/АВ/ІП-ФС/321 від 11.04.2019 р. про накладення на позивача штрафу у розмірі 4 173 грн. та постанову №ДН1397/1406/АВ/МГ-ФС/320 від 11.04.2019 р. про накладення на позивача штрафу у розмірі 417 300 грн.
Правомірність та обґрунтованість постанов про накладення штрафу від 11.04.2019 року №ДН1397/1406/АВ/ІП-ФС/321 та № ДН1397/1406/АВ/МГ-ФС/320 є предметом позову, який передано на розгляд суду.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до преамбули Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 20.09.2007 р. № 877-V цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).
Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
16 травня 2017 року набув чинності Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. № 295 (далі за текстом - Порядок № 295, який був чинний на час проведення перевірки), положення якого узгоджуються з нормами Закону № 877-V.
Відповідно до п.1 Порядку №295 цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).
Відповідно до п.2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, в тому числі Держпраці та її територіальних органів.
Відповідно до п.п.4 п.5 Порядку №295 встановлено, що інспекційні відвідування проводяться, в тому числі, за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.
В силу Порядку про здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017 р. №295 Проведення інспекційних відвідувань та організацій, невиїзних інспектувань та відповідно до ч.5 вищезазначеним Порядком, інспекційні відвідування проводяться:
1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;
2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;
3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;
4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;
5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;
- Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати;
ДФС та її територіальних органів про:
- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;
- факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень;
- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом;
- роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника;
Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:
- роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної;
- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;
- роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;
- працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;
- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки");
- роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сум підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;
- роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;
7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.
Звернення фізичних осіб, стосовно яких порушено правила оформлення трудових відносин, працівників і роботодавців може бути подане через уповноваженого представника. Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.
Інспекційне відвідування або рішення інспектора праці про відвідування роботодавця, передбачене пунктом 33 цього Порядку, підлягає повідомній реєстрації Держпраці чи її територіальним органом до початку його проведення.
В судове засідання викликалася в якості свідка ОСОБА_1 , за клопотанням представника позивача. Але свідок до судового засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду. Представники сторін не наполягали на її виклику знову та просили суд продовжити розгляд справи на підставі тих доказів, які наявні в рамках даної адміністративної справи.
Відповідно до вимог частини 1 статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», яка ратифікована Законом України №1985-IV (1985-15) від 08 вересня 2004 року, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і у будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке інспектується.
Відповідно до частини 2 статті 12 Конвенції, у разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.
З урахуванням зазначеного, суд відхиляє доводи позивача про відсутність правових підстав для проведення позапланової перевірки ТОВ «Спецпром-КР» Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області.
Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України "Про оплату праці" норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.
Розмір мінімальної заробітної плати визначається з урахуванням потреб працівників та їх сімей, вартісної величини достатнього для забезпечення нормального функціонування організму працездатної людини, збереження її здоров`я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, а також загального рівня середньої заробітної плати, продуктивності праці та рівня зайнятості (стаття 9 Закону України "Про оплату праці").
Статтею 2 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що на основі соціальних стандартів визначаються розміри основних соціальних гарантій: мінімальних розмірів заробітної плати та пенсії за віком, інших видів соціальних виплат і допомоги.
Мінімальні розміри ставок (окладів) заробітної плати, як мінімальні гарантії в оплаті праці, визначаються генеральною угодою (стаття 11 Закону України "Про оплату праці").
Таким чином, індексація заробітної плати є і мінімальною державною гарантією в оплаті праці, і державною соціальною гарантією, оскільки стосується працівників і їх сімей.
Водночас, статтею 95 КЗпП України визначено, що мінімальна заробітна плата це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.
Так, вибірковою перевіркою, проведеною шляхом аналізу наданих документів посадовими особами позивача охоплено період з січня 2018 по грудень 2018 року та встановлено наступне.
В силу ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. №1282 (зі змінами та доповненнями), індексація грошових доходів громадян - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість часткове або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі ст.2 вищевказаного закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії, стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, ще здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078 (далі - Порядок). Цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на всі підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичних осіб, які використовують працю найманого персоналу. Також у Порядку зазначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України та які не мають разового характеру, зокрема оплата праці найманих співробітників підприємств у грошовому вираженні, яка включає кошти за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші постійні компенсаційні виплати.
Індексується заробітна плата всіх працівників (незалежно від її розміру), але тільки в межах прожиткового мінімуму для тих, хто працює (1 762 грн. з 01 січня 2018 року, 1 841 грн. з 01 липня 2018 року, 1 921 грн. з 01 грудня 2018 року).
Так, Законом № 911 внесені зміни до ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. № 1282. Встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103% Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
У Кодексі законів про працю України (ч.6 ст.95) також зазначено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.
Як видно з матеріалів справи, посадові оклади на ТОВ «Спецпром-КР», а саме посадові оклади швачки та закрійника були встановлені штатним розписом, який був введений в дію з січня 2018 року наказом позивача від 02.01.2018 року. До листопада 2018 року включно, посадові оклади швачки та закрійника не переглядалися, тобто залишалися без змін (3 723 грн.).
Індекс споживчих цін у лютому 2018 року становив - 100,9%, у березні 2018 року - 101,1%, у квітні 2018 року - 100,8%, у травні 2018 року - 100,0%, у червні 2018 року - 100,0%, у липні 2018 року - 99,3%, у серпні 2018 року - 100,0%, у вересні 2018 року - 101,9%, у жовтні 2018 року - 101,7% тобто в листопаді 2018 р. була підстава для проведення індексації заробітної плати, яка була встановлена у розмірі 73,64 грн. До того ж індексацію заробітних плат найманих працівників потрібно нараховувати і виплачувати разом із заробітною платою.
В силу п.102 Порядку для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Таким чином, заробітна плата не індексувалась наступникам працівникам: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у листопаді 2018 року, про що свідчить відомість нарахування заробітної плати позивача за листопад 2018 року.
Так заробітна плата не індексувалась 10 працівникам, які працюють у позивача, що порушує вимоги ст.95 КЗпП України, ст.33 Закону України «Про оплату праці», якою визначено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.
В судовому засіданні представник відповідача також зазначив, що в ході проведення інспекційного відвідування головним бухгалтером ТОВ «Спецпром-КР» - Мельник ОСОБА_12 . ОСОБА_13 було надано усне пояснення у відношенні вищезазначених працівників, яким не нараховувалась індексація заробітної плати у листопаді 2018 року. У своєму поясненні вона вказала на те, що підстав для нарахування індексації даним працівникам не було.
За таких обставин, формування тарифної системи у ТОВ «Спецпром-КР» здійснюється суб`єктивно, відносно вирішення питання з визначенням розміру заробітної плати окремим працівникам, а саме з порушенням вимог ст.6 Закону України «Про оплату праці» та ст.96 КЗпП України.
Згідно з вимогами статті 96 КЗпП України тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати. Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і присвоєння кваліфікаційних розрядів робітникам провадиться власником або органом, уповноваженим власником, згідно з професійними стандартами (кваліфікаційними характеристиками) за погодженням із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), при цьому, згідно наданого до перевірки штатного розкладу на 01.11.2018 року встановлено, що, наприклад, закрійнику встановлений посадовий оклад у розмірі 3 723 грн. (код за класифікатором посад 7435, тобто посада згідно із класифікатором відноситься до категорії кваліфіковані робітники з інструментом, підсобному робітнику встановлений посадовий оклад у розмірі 3 723 грн. (код за класифікатором посад 9322, тобто посада згідно із класифікатором відноситься до категорії найпростіші професії), тобто вищеперелічені посадові оклади були встановлені без врахування міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів посадових окладів, а відповідно без диференціації розмірів посадових окладів.
Щодо посилання представника позивача на те, що відповідач так і не надав інформацію чи була надана відповідь ОСОБА_1 за результатами розгляду її звернення чи ні. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що відповідач й не повинен надати відповідь на дане звернення, відповідно до діючого законодавства, яке регулює його Дерпраці.
Правомірність дій посадових осіб відповідача, відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, позивачем у позові та у відповіді на відзив на позов перед судом не ставилося, що було підтверджено його представником під час судового розгляду.
Суд критично відноситься до тверджень позивача про те, що інспектор праці не пред`явив службове посвідчення під час проведення інспекційного відвідування, що є грубим порушенням процедури перевірки. Оскільки доказів в цій частині позивачем суду не надано, в запереченнях на акт №ДН1397/1406/АВ від 13.03.2019 р. останнім також з цього приводу не закзначається.
У своїй відповіді на відзив на позовну заяву позивач посилається на правову позицію, викладену в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 18.09.2019 року по справі № 160/8918/18, але суд до уваги її не приймає, оскільки зазначена справа містить інші фактичні обставини, а саме позивачем в добровільному порядку було усунуто частину виявлених порушень, виявлених під час інспекційного відвідування, тощо.
За таких обставин, суд доходить висновку, що постанова від 11.04.2019 року №ДН1397/1406/АВ/ІП-ФС/321 та № ДН1397/1406/АВ/МГ-ФС/320, прийняті Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, відповідають вимогам чинного законодавства.
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.04.2018 року у справі № 816/2325/16.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити з викладених вище підстав.
Відповідно до ст.139 КАС України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, враховуючи, що у задоволенні позову позивачу відмовлено, тому понесені ним судові витрати не відшкодовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд, -

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпром-КР» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України

Повний текст рішення складений 06.12.2019 року.

Суддя К.С. Кучма