Справа № 361/2911/16-а (2а/361/194/2016)
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

12 грудня 2019 року
Київ

справа №361/2911/16-а (2а/361/194/2016)
адміністративне провадження №К/9901/20721/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Калашнікової О.В.,
суддів Білак М.В., Губської О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 361/2911/16-а (2а/361/194/2016)

за позовом ОСОБА_1 до Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

за касаційною скаргою Управління поліції охорони в Київській області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2016 року (головуючий суддя - Сердинського В.С.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Коротких А.Ю., суддів: Ганечко О.М., Літвіної Н.М.)

І РУХ СПРАВИ
1. У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області, в якому просив:
- визнати неправомірними дії Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області щодо надання ОСОБА_1 довідки про грошове забезпечення, на роботах в третій зоні небезпечності в зоні відчуження, м. Прип`ять, за період з 27 квітня 1986 року по 28 квітня 1986 року за наказом № 069 від 14.08.1986р. без урахування нарахування та виплати коштів за: виплату посадових окладів та окладів за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі; виплату в зоні відчуження в період з 27 квітня 1986 року по 28 квітня 1986 року премії в розмірі 500,00 крб.; виплати коштів за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення в розмірі 500 крб.; виплати добових в розмірі 3,50 крб.; виплати за харчування 2,85 крб. на добу;
- зобов`язати Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області на підставі проведеного розрахунку видати ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення на роботах в третій зоні небезпечності в зоні відчуження, м. Прип`ять, за період з 27 квітня 1986 року по 28 квітня 1986 року з урахуванням вищезазначених виплат для подачі в пенсійний фонд для перерахування пенсії;
- зобов`язати Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області на підставі проведеного розрахунку нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недосплачену суму коштів в розмірі 1021,7 крб.
2. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області щодо надання ОСОБА_1 довідки про грошове забезпечення на роботах в третій зоні небезпечності в зоні відчуження, м. Прип`ять, за період з 27 квітня 1986 року по 28 квітня 1986 року за наказом № 069 від 14 серпня 1986 року без урахування нарахування та виплати коштів за: виплату посадових окладів та окладів за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі; виплату в зоні відчуження в період з 27 квітня 1986 року по 28 квітня 1986 року премії в розмірі 500,00 крб.; виплати коштів за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення в розмірі 500 крб.; виплати добових в розмірі 3,50 крб.; виплати за харчування 2,85 крб. на добу. Зобов`язано Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області на підставі проведеного розрахунку видати ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення на роботах в третій зоні небезпечності в зоні відчуження, м. Прип`ять, за період з 27 квітня 1986 року по 28 квітня 1986 року з урахуванням вищезазначених виплат для подачі в пенсійний фонд для перерахування пенсії. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
3. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління поліції охорони в Київській області звернулося із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просило їх скасувати та ухвалити нове рішення , яким у задоволенні позову відмовити.
4. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 березня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Управління поліції охорони в Київській області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року.
5. Верховний Суд ухвалою від 12 червня 2019 року прийняв до провадження вищевказану касаційну скаргу.
6. Позивач заперечення на касаційну скаргу не надавав.
II ОБСТАВИНИ СПРАВИ
7. Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи.
8. На час, коли відбулася аварія на Чорнобильській АЕС, позивач працював на службі у складі Броварського відділу позавідомчої охорони при Броварському МВ ГУ МВС України в Київській області на посаді міліціонера в званні молодшого сержанта міліції. Був відряджений за наказом УВС Київської області №069 від 14 серпня 1986 року до м. Припять, де безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків зазначеної катастрофи з 27 по 28 квітня 1986 року.
9. Факт направлення молодшого сержанта міліції ОСОБА_1 до зони відчуження для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується маршрутним листом та довідкою № 13/4-Г-43 від 23 березня 2016 року.
10. Отримана позивачем доза радіоактивного опромінювання становить 19,8 бер, про що свідчить картка обліку доз радіоактивного опромінення позивача.
11. Згідно з даними довідки № 18 від 23 березня 2016 року, виданої Управлінням поліції охорони в Київській області Національної поліції України, за роботу в зоні відчуження за 27-28 квітня 1986 року фактична заробітна плата позивачу нарахована в сумі 48,34 карбованців.
12. 24 лютого 2016 року позивач звернувся до управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області із заявою видати довідку про виплату йому заробітної плати за період роботи у зоні відчуження ЧАЕС.
13. Згідно з даними листа управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області фактична заробітна плата позивача за роботу в зоні відчуження, з якої визначається його пенсія, зазначена в сумі 48,3 крб. та нарахована відповідно до чинного законодавства.
ІIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
14. Суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи справу по суті, прийшли до висновку, що розмір фактичної заробітної плати позивача за роботу в зоні відчуження за 27-28 квітня 1986 року, з якої повинен обчислюватися розмір пенсії, має становити 1070,60 крб. Таким чином, на думку судів попередніх інстанцій, відповідач протиправно відмовив у видачі позивачу довідки із врахуванням всіх належних йому видів забезпечення.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
15. У касаційній скарзі касатор вказав, що виплати, які позивач просить включити до довідки про грошове забезпечення, йому не виплачувались та на нього не поширювались. Сума, вказана в оскаржуваній довідці, нарахована у відповідності до норм законодавства, що регулює дані спірні правовідносини, та відповідає практиці Вищого адміністративного суду України у вказаній категорії справ.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
16. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
17. Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
18. Відповідно до статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).
19. Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.
20. Тобто, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період. При цьому, розмір отриманої заробітної плати зазначається у довідці має відповідати видається на підставі первинних документів.
21. Після аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 року Уряд колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом «таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативно-правових актів: розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964; постанови Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 року № 524-156; розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031; постанови Ради Міністрів СРСР від 05 червня 1986 року № 655-195; постанови Ради Міністрів УРСР від 10 червня 1986 року № 207-7 та інші.
22. У вказаних нормативно-правових актах йде мова про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.
23. Абзацом 1 пункту 1 наказу МВС СРСР від 17 травня 1986 року № 0149 «Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» на виконання зазначених розпоряджень міністру внутрішніх справ Української РСР було дозволено за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов`язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.
24. Абзацом 2 пункту 1 цього наказу передбачалося у такому ж порядку і розмірах виплачувати грошове забезпечення військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу, що були зайняті на зазначених роботах у І - ІІІ зонах небезпеки, виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам та мічманам - також окладів за військовим і спеціальним званням.
25. Надбавки за вислугу років та інші надбавки нараховувалися за основним місцем служби.
26. Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, відповідно в чотирьох-, трьох- і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.
27. Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу та окладу за спеціальними званнями згідно постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07 травня 1986 року № 524-156.
28. Отже, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 для визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови оплати праці, замість попередніх, встановлених Постановою від 07 травня 1986 року № 524-156.
29. Нарахування грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження військовослужбовців, рядового і начальницького складу ОВС проводилось відповідно до Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року № 1031 та листа Державного комітету УРСР з праці від 23.09.1986 року № 136 с «Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних».
30. Вказаними нормативно-правовими актами передбачено, що оплата фактично відпрацьованого часу (включаючи вихідні і святкові дні) у відповідних зонах небезпеки повинна проводитись виходячи із розрахункової денної тарифної ставки (посадового окладу), що враховується із тарифної ставки (посадового окладу) за даний місяць, поділеної на календарну кількість днів цього місяця.
31. Отже, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування, виплати та включення у довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження подвійної заробітної плати.
32. Що стосується позовних вимог про нарахування, виплату та включення у довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження з 26 по 27 квітня 1986 року: премії у розмірі 500 крб.; виплати коштів за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення в розмірі 500 крб.; виплати добових в розмірі 3,50 крб.; виплати за харчування 2,85 крб. на добу, колегія суддів зазначає, що вказані виплати не нараховувалися та не виплачувалися, відтак і відсутні підстави для включення в довідку.
33. Стосовно встановленої розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс одноразової винагороди у розмірі 500 крб., право на яку мали особи, що отримали граничну допустиму дозу радіації, колегія суддів зазначає, що включення цієї винагороди до суми заробітної плати для обчислення пенсій чинним законодавством не передбачено.
34. Вказана позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2017 у справі № 367/3212/15-а, від 17 липня 2018 року у справі №367/3502/16-а, від 08 листопада 2019 року у справі № 810/5666/15, від 17 квітня 2018 року у справі № 2315/4055/2012, від 21 листопада 2018 року у справі № 361/1411/2015-а, від 19 березня 2019 року у справі № 377/613/16-а, від 29 травня 2019 року у справі № 361/2481/15-а.
35. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
36. Відповідно до приписів статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Зважаючи те, що суди попередніх інстанцій, надаючи оцінку спірним правовідносинам, неправильно застосовували норми матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам законності та обґрунтованості.
37. Частиною першою статті 351 КАС України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
38. З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні прзову відмовити.
39. Зважаючи на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
40. Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Управління поліції охорони в Київській області задовольнити.
2. Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року по справі №361/2911/16-а (2а/361/194/2016) - скасувати.
3. Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................
...........................
...........................
О. В. Калашнікова
М. В. Білак
О.А. Губська
Судді Верховного Суду