Справа № 400/1607/19
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/1607/19
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "СВАНТОВІТ" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СВАНТОВІТ" до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про визнання незаконною та скасування постанови від 02.04.2019 № 14.4-13/3, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2019 року ТОВ "СВАНТОВІТ" звернулось з адміністративним позовом, в якому просило визнати незаконною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу за порушення Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров'я та благополуччя тварин" законодавства про харчові продукти та корми № 14.4 - 13/3 від 02.04.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу є незаконним, оскільки здійснено з порушенням вимог Закону України від 18.05.2017 № 2042-VIII "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров'я та благополуччя тварин". Крім того, в порушення вимог статті 66 зазначеного Закону, протокол про порушення від 19.03.2019 № 14.21.1-58/02 було направлено на адресу: м. Миколаїв, вул. 6-а Слобідська, 11, а не на адресу позивача відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: м. Миколаїв, вул. 12 Поздовжня, 84, в результаті чого підприємство не отримало протокол. З тієї ж причини позивач не отримав повідомлення про час і місце розгляду справи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 23 жовтня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ТОВ "СВАНТОВІТ" подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- всупереч вимогам частини 11 статті 66 Закону № 2042-VIII відповідач розглянув справу про притягнення до відповідальності за відсутності позивача та відомостей про належне повідомлення.

- позивач був позбавлений прав, визначених частиною 12 Закону № 2042-VIII, а саме особа, щодо якої складено протокол, має право ознайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права, оскаржувати постанову у справі.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

06.12.2019 Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області надіслала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила розглянути справу за участю її представника.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом апеляційної інстанції можуть бути розглянуті без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

Суд першої інстанції справу розглянув за правилами статті 262 КАС України в порядку спрощеного провадження.

Отже, з урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача для розгляду справи за участю його представника.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що посадові особи відповідача відповідно до наказу від 18.03.2019 № 719 "Про проведення позапланового заходу із здійснення державного контролю у формі інспектування ТОВ "СВАНТОВІТ" здійснили позаплановий захід державного контролю у формі інспектування підприємства позивача, в період з 18.03.2019 по 19.03.2019 з метою перевірки виконання вимог припису Миколаївського міського управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області від 19.09.2018 № 14.21-05/646/1.

При проведенні позапланового інспектування виявлено ряд порушень, а саме:

- потужність не підтримується в чистоті та у робочому стані ( в торгівельному залі стеля пошкоджена цвіллю), що є порушенням пункту 1 частини 1 статті 41 Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів";

- харчові продукти не захищені від будь-якого забруднення при здійсненні обігу (в торгівельному залі проводиться реалізація харчових продуктів безпосередньо під вкритою цвіллю стелею), що є порушенням пункту 3 частини 1 статті 49 Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів".

За наслідками перевірки складений Акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного контролю стосовно додержання операторами ринку гігієнічних вимог щодо поводження з харчовими продуктами від 19.03.2019 № 14.21.1-47/25 (далі - Акт перевірки).

19.03.2019 посадова особа відповідача склала протокол про накладення штрафу за порушення Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров'я та благополуччя тварин" законодавства про харчові продукти та корми № 14.21.1-58/02 (далі - Протокол).

21.03.2019 відповідач направив Протокол, Акт перевірки та повідомленням про розгляд справ щодо порушення законодавства про харчові продукти від 19.03.2019 № 14.41/791 (далі - Повідомлення про розгляд справи), в якому зазначив, що справу буде розглянуто 02.04.2019. Вказані документи направлені відповідачем за місцем знаходження позивача, а саме: вул. 6 Слобідська, 11, м. Миколаїв, поштовим відправленням з повідомленням, яке повернулося за закінченням встановленого строку зберігання.

02.04.2019 відповідач, вважаючи позивача належно повідомленим про розгляд справи, прийняв постанову про стягнення штрафу в розмірі 33 384,00 грн за відсутності позивача.

Позивач стверджував, що відповідач, направивши вищезазначені документи на адресу: вул. 6 Слобідська, 11, м. Миколаїв, а не за адресою позивача, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: м. Миколаїв, вул. 12 Повздовжня, 84, позбавив його можливості захищати свої права під час розгляду справи про накладення штрафу.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів суду, що недодержання відповідачем норм чинного законодавства з приводу порядку направлення йому офіційних документів та неповідомлення належно про розгляд справи про адміністративне правопорушення стало передумовою складення відповідачем неправомірного висновку про порушення норм Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров'я та благополуччя тварин" від 18.05.2017 № 2042-VIII.

Проте з вказаним висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Закон України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров'я та благополуччя тварин" від 18.05.2017 № 2042-VIII (далі - Закон № 2042-VIII) визначає правові та організаційні засади державного контролю, що здійснюється з метою перевірки дотримання операторами ринку законодавства про харчові продукти, корми, здоров'я та благополуччя тварин, а також законодавства про побічні продукти тваринного походження під час ввезення (пересилання) таких побічних продуктів на митну територію України.

За змістом статті 2 Закону № 2042-VIII, законодавство про державний контроль складається з Конституції України, цього Закону, Митного кодексу України, законів України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів", Про ветеринарну медицину", "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та інших виданих відповідно до них нормативно-правових актів.

На підставі частини 1 статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", однією з підстав для здійснення позапланових заходів є перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

За правилами частини 6 статті 66 Закону № 2042-VIII, особа, щодо якої складено протокол, або її представник має право викласти у протоколі або на окремому аркуші, що додається до нього, своє пояснення щодо змісту протоколу, засвідчивши їх особистим підписом. У разі відмови особи, щодо якої складено протокол, або її представника від надання таких пояснень у протоколі робиться відповідний запис. Викладені у протоколі або на окремому аркуші, що додається до нього, пояснення свідків та/або потерпілих засвідчуються їхніми підписами.

Відповідно до частини 7 статті 66 Закону № 2042-VIII, протокол складається у двох примірниках та підписується особою, яка його склала. Один примірник протоколу вручається під розписку особі, щодо якої складено протокол, або її представникові, а другий - зберігається у компетентному органі або його територіальному органі. У разі відмови особи, щодо якої складено протокол, або її представника від отримання примірника протоколу в ньому робиться відповідний запис, і не пізніше наступного робочого дня після складення протокол надсилається такій особі рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення. У разі ненадання особою, щодо якої складено протокол, інформації про її місцезнаходження (місце проживання) протокол надсилається за відповідною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, і вважається врученим незалежно від факту його отримання такою особою.

Згідно з частиною 10 статті 66 Закону № 2042-VIII час і місце розгляду справи повідомляються особі, щодо якої складено протокол, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до дня її розгляду. Повідомлення про час і місце розгляду справи вручається особі, щодо якої складено протокол, або її представникові під розписку або надсилається їй рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення. Повідомлення про час і місце розгляду справи, надіслане рекомендованим поштовим відправленням за місцезнаходженням (місцем проживання) особи, щодо якої складено протокол, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вважається врученим незалежно від факту його отримання такою особою.

За змістом частини 11 статті 66 Закону № 2042-VIII справа може бути розглянута за відсутності особи, щодо якої складено протокол, якщо є відомості про її належне повідомлення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На підставі частини 12 Закону № 2042-VIII особа, щодо якої складено протокол, має право ознайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права, оскаржувати постанову у справі.

Отже, з аналізу вказаних положень вбачається, що відповідач міг розглянути справу про притягнення до відповідальності за відсутності позивача тільки за наявності відомостей про належне повідомлення особи та відсутності клопотання про відкладення розгляду справи.

Дотримання вказаних приписів є передумовою належного розгляду справи, адже Законом № 2042-VIII визначено певну систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи, з метою недопущення безпідставного притягнення її до відповідальності, і що це є гарантією об'єктивного і справедливого розгляду справи.

Матеріали справи свідчать, що Акт перевірки, Протокол, Повідомлення про розгляд справи та Постанова направлялись відповідачем на адресу: віл. 6 Слобідська, 11, м. Миколаїв, водночас юридичною адресою позивача згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є вул. 12 Поздовжня, 84, м. Миколаїв поштовим відправленням з повідомленням, яке повернулося за закінченням встановленого строку зберігання, що обумовлює відсутність належного повідомлення особи про час і місце розгляду справи.

При цьому доводи відповідача, що його посадову особу було допущено до проведення позапланової перевірки на предмет виконання вимог припису від 19.09.2018 № 14.21-05/646/1 саме за адресою: вул. 6 Слобідська, 11, м. Миколаїв не змінюють відповідних законодавчих приписів щодо належного повідомлення особи про час і місце розгляду справи.

Слід також зазначити, що поштове відправлення, яке повернуте з відміткою причин невручення «за закінченням встановленого строку зберігання» не може свідчити про належне повідомлення.

Близька за своїм змістом позиція викладена в окремій ухвалі Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 761/15565/16-ц, № судового рішення в ЄДРСРУ 79805802.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами позивача щодо відсутності належного повідомлення його про час і місце розгляду справи, що спричинило неможливість скористатись йому своїми права, закріпленими в частині 12 Закону № 2042-VIII, а саме право ознайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права, оскаржувати постанову у справі.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (Lelas v. Croatia, Арр. № 55555/08, 20 Мау 2010, пункт 74).

Згідно з пунктом 71 рішенням Європейського суду з прав людини у справі "ZWIERZYСSKI v. POLAND", Арр. 34049/96, 19 June 2001 позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі CASE OF PRESSOS COMPANIA NAVIERA S.A. AND OTHERS v. BELGIUM, App. № 17849/91, 20 November 1995). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "BEYELER v. ITALY", App. № 33202/96, 5 January 2000). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов'язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Водночас, з урахуванням способу судового захисту, закріпленому в пункті 1 частини 1 статті 5 КАС України позовні вимоги належать задоволенню саме шляхом визнання протиправним та скасування оспорюваного рішення, а не визнання незаконним, як вказано в адміністративному позові.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким адміністративний позов слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "СВАНТОВІТ" - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 400/1607/19 - скасувати, ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "СВАНТОВІТ" - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати постанову Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області № 14.4 - 13/3 від 02.04.2019 про накладення штрафу за порушення Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров'я та благополуччя тварин" законодавства про харчові продукти та корми.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Г.В. Семенюк

Суддя: С.Д. Домусчі