Справа № 522/10351/19
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/10351/19
Головуючий в 1 інстанції: Донцов Д.Ю.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції 1 батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції в Одеській області Карпенка Вячеслава Олександровича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАВ №1214581 від 09.06.2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення порушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі.

Позивач зазначив, що не порушував вимог Правил дорожнього руху, оскільки мобільним телефоном не користувався, а лише вийняв його з кишені, оскільки він заважав керувати автомобілем у зв`язку з тим, що вібрував в момент вхідного виклику, однак жодних активних дій з телефоном не вчиняв. Окрім цього, відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, що стало підставою для звернення до суду із вказаною позовною заявою.

Представник Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП у письмових поясненнях зазначив, що докази вчинення позивачем правопорушення наявні в матеріалах справи, процедуру розгляду справи порушено не було, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування постанови.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2019 р. позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову сержанта поліції 1 батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції в Одеській області Карпенко Вячеслава Олександровича серії ЕАВ №1214581 від 09.06.2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та закрито провадження у справі.

На зазначене рішення Управлінням патрульної поліції в Одеській області ДПП подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2019 р. та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до пп. «д» п. 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання). Оскільки під час користування засобами зв`язку за кермом, тримаючи їх у руці, водій відволікається від керування транспортним засобом і не зможе оперативно відреагувати на зміну дорожньої обстановки з огляду на те, що одна рука буде зайнята. При цьому твердження позивача про те, що він, керуючи транспортним засобом, не користувався телефоном, не відповідають дійсності та спростовуються відеозаписом поліцейських.

Згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що постановою сержанта поліції 1 батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції в одеській області Карпенко В.О. серії ЕАВ № 1214581 від 09.06.2019 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення порушення, передбаченого ч. 2 ст. 1222 КУпАП.

Згідно спірної постанови, 09.06.2019 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, тримав у руці засоби зв`язку, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху.

Вирішуючи питання щодо правомірності дій відповідача при винесенні постанови та наявності в діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції врахував, що оскільки належні та допустимі докази щодо події правопорушення та вини позивача в матеріалах справи відсутні, то і оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена без достатніх правових підстав, за відсутності події та складу правопорушення, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі.

Колегія суддів вважає обґрунтованими наведені висновки суду першої інстанції, з урахуванням наступного.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

На підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, представником відповідача надано копію відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_1 протягом деякого часу тримає у руці предмет, схожий на мобільний телефон.

Надаючи оцінку представленим відповідачем відеозаписам, суд першої інстанції встановив відсутність будь-яких посилань на наявність відеозапису правопорушення та ідентифікатором технічного засобу, яким здійснювалась фіксація, у зв`язку з чим дійшов висновку, що наданий відеозапис не є допустимим доказом.

Проте, наведена позиція суду щодо неналежності наданого доказу із зазначених підстав є помилковою з огляду на те, що відомості стосовно технічного засобу, яким здійснювалась фіксація, зазначаються у постанові про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване саме в автоматичному режимі, тоді як оскаржувана постанова стосовно позивача винесена у справі про правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Зазначений висновок зроблений колегією суддів касаційного суду Верховного Суду у постанові від 14.02.2018 р. по справі № 536/583/17.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач керував автомобілем «Nissan Leaf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску.

При цьому, позивач вказує на той факт, що наведений автомобіль має у комплектуванні систему Bluetooth, яка дозволяє вести перемови засобами зв`язку без допомоги рук та він лише взяв телефон у руку, щоб відповісти на дзвінок.

Разом з тим, апелянт аргументує скаргу тим, що будь-яких доказів того, що позивач скористався наявною в автомобілі Bluetooth гарнітурою під час керування автомобілем позивачем не надано.

В свою чергу, колегія суддів наголошує, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку саме відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не доказав та не обґрунтував той факт, що ОСОБА_1 користувався під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук. З наданого відеозапису не вбачається використання позивачем телефону в якості засобу зв`язку, тобто не вбачається вчинення будь-яких активних дій за допомогою цього пристрою.

Крім того, частиною 2 статті 122 КУпАП, за якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбачає відповідальність за користування під час руху транспортного засобу саме засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водії оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

При цьому, в матеріалах справи відсутні жодні відомості та характеристики стосовно засобу зв`язку, яким за даними відповідача користувався ОСОБА_1 .

Враховуючи, що за наслідками розгляду справи не знайшов підтвердження факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова була винесена без достатніх правових підстав, що має наслідком її скасування та закриття провадження у справі.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.