Справа № 500/1401/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10325/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Чопко Ю. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Чепенюк О. В.,

час ухвалення рішення 22.08.2019 року, 12:29 год,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 23.08.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просив (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) визнати протиправним та скасувати рішення Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, оформлене листом від 29 грудня 2018 року за №5833/02, щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком; зобов`язати відповідача зарахувати періоди його роботи в кооперативі Рубін з 05 серпня 1988 року по 06 жовтня 1989 року та в редакції газети Кременецький вісник з 10 січня 2000 року по 20 березня 2000 року та призначити пенсію за віком з 11 жовтня 2018 року.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року замінено відповідача - Кременецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, яке оформлене листом від 29 грудня 2008 року за №5833/02. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи періоди роботи в кооперативі Рубін з 05 серпня 1988 року по 06 жовтня 1989 року та в редакції газети Кременецький вісник з 10 січня 2000 року по 20 березня 2000 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 11 жовтня 2018 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що за період роботи у кооперативі Рубін та в редакції газети Кременецький вісник позивач не надав уточнюючих довідок, а у заяві від 24 грудня 2018 року повідомив, що просить питання призначення пенсії розглянути без довідок про підтвердження стажу, а тому зарахувати вказані періоди до страхового стажу немає можливості. Таким чином, страховий стаж позивача менший за необхідний стаж 25 років, а тому право на призначення пенсії за віком відповідно до поданої заяви від 11 жовтня 2018 року відсутнє. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що він просив розглянути питання призначення йому пенсії без довідок про підтвердження роботи в кооперативі Рубін та в редакції газети Кременецький вісник, такі довідки отримати неможливо, оскільки документи в архів не передані. Зазначає, що подана ним заява стосувалась зарахування до стажу роботи позивача періодів роботи в кооперативі Рубін та в редакції газети Кременецький вісник безпосередньо на підставі даних трудової книжки, без додаткових документів, разом з тим, органом Пенсійного фонду такій заяві присвоєно інший зміст. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, враховуючи наведене, суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11 жовтня 2018 року звернувся у Кременецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення пенсії за віком.

До вказаної заяви позивач долучив обов`язкові документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, і трудову книжку, що підтверджується розпискою повідомленням.

Листом № 5823/02 від 29 грудня 2018 року Кременецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначенні пенсії за віком, мотивуючи це тим, що у його трудовій книжці є записи, які містять виправлення про роботу в кооперативі Рубін (записи трудової книжки № 6-№7) та в редакції газети Кременецький вісник (записи №15-№16). Також зазначено, що про необхідність надання уточнюючих довідок ОСОБА_1 повідомлено 11 жовтня 2018 року при поданні документів; разом з тим, оскільки уточнюючі довідки за цей період роботи до пенсійних органів не подано, а направлено заяву від 29 грудня 2018 року, в якій заявник повідомив про призначення пенсії без врахування цих записів трудової книжки, прийнявши до уваги відповіді Кременецького архівного відділу №1147/03-01 та №1148/03-01 від 12 листопада 2018 року (про те, що документи даних організацій для зберігання в архівний відділ не надходили), ці періоди роботи не зараховані до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії. Враховуючи, що страховий стаж ОСОБА_1 згідно з поданими документами становить 23 роки 10 місяців 27 днів при необхідному 25 років, заявник не має права на призначення пенсії за віком відповідно до поданої заяви від 11 жовтня 2018 року у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що записи трудової книжки ОСОБА_1 про роботу в кооперативі Рубін (записи трудової книжки № 6-№7) та в редакції газети Кременецький вісник (записи №15-№16) підтверджують його трудову діяльність у кооперативі Рубін з 05 серпня 1988 року по 06 жовтня 1989 року та в редакції газети Кременецький вісник з 10 січня 2000 року по 20 березня 2000 року, що також свідчить про підтвердження страхового стажу за спірні періоди роботи. Таким чином, на час звернення про призначення пенсії за віком позивач досягнув 60 років, його трудовий стаж перевищує 25 років, а тому відмова у призначенні пенсії за віком є неправомірною, а належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасувати рішення Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, яке оформлене листом від 29 грудня 2018 року №5833/02, та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 11 жовтня 2018 року.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з ст.26 цього Закону чоловіки набувають право на пенсію за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 25 років з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ст.48 КЗпП України, ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Трудова книжка відповідно до приписів ст.48 КЗпП України, ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.

Аналогічна норма передбачена Постановою Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12 серпня 1993 року №637.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, або неточностей у її заповненні.

Зі змісту заявленого позову вбачається, що спір виник щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування періодів роботи ОСОБА_1 у кооперативі Рубін (записи трудової книжки № 6-№7) та в редакції газети Кременецький вісник (записи №15-№16).

У дослідженій судом першої інстанції трудовій книжці ОСОБА_1 БТ-ІІ НОМЕР_1 містяться такі записи, щодо яких виник спір:

- №6 05 серпня 1988 року Кооператив Рубін, прийнятий на посаду слюсаря ІV розряду, протокол №1 від 05 серпня 1988 року;

- №7 06 жовтня 1989 року Кооператив Рубін, протокол №3 від 06 жовтня 1989 року.

Вказані записи засвідчені підписом голови кооперативу Охватюком (без зазначення ініціалів), скріплені печаткою.

У записі №7 до дати звільнення і дати протоколу внесено виправлення у написанні місяця з Х виправлено на 10, тобто запис спочатку виконано римськими цифрами, а потім виправлено арабськими цифрами. В обох випадках зроблено помітку про виправлення записів, таке виправлення виконане головою кооперативу Охватюком (ініціали не зазначені), що засвідчено його підписом.

Запис №15 - редакція газети Кременецький вісник, прийнятий на роботу листоношею редакції газети, наказ №4 від 10 січня 2000 року.

Запис №16 - звільнений з посади листоноші згідно зі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін, наказ №13 а від 30 березня 2000 року; запис засвідчений підписом редактора газети Свіргун Б. І. та скріплений печаткою.

У записі №15 в наказі, що є підставою для внесення відомостей до трудової книжки, зроблено виправлення, зазначено наказ № 40, в подальшому 0 перекреслений.

Вказані недоліки заповнення трудової книжки стали підставою для незарахування цих двох періодів роботи позивача до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року N 301 "Про трудові книжки працівників" Міністерством праці України, Міністерством юстиції України і Міністерством соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок №58 від 29 липня 1993 року.

Згідно з цією Інструкцією усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (абз.1 п.2.4.); записи виконуються арабськими цифрами (абз.2.п.2.4.); записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (абз.3.п.2.4.); виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження (п.2.9.).

Колегія суддів звертає увагу на те, що якщо неправильний чи неточний запис було виправлено відповідно до вимог Інструкції №58, то такий запис вже не вважається таким, що містить неправильні чи неточні записи про періоди роботи і для підтвердження наявного трудового стажу, пенсійні органи не повинні витребовувати ще додаткові документи, визначені пунктом 3 Порядку №637, а саме: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Матеріалами справи підтверджується, що у записи трудової книжки ОСОБА_1 №7 в частині дати звільнення і дати наказу про звільнення внесено виправлення відповідно до положень Інструкції №58, тому такі записи не вважатися таким, що містить неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Щодо запису №15 трудової книжки, яке містить неточність у номері наказу на прийняття на роботу, то, як вбачається з матеріалів справи, довідкою поданою до суду № 4 від 16 серпня 2019 року, виданою редактором газети Кременецький вісник Свігун Б.І., підтверджено період роботи ОСОБА_1 листоношею в редакції газети Кременецький вісник у період з 10 січня 2000 року по 20 березня 2000 року.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що записи трудової книжки ОСОБА_1 про роботу в кооперативі Рубін (записи трудової книжки №6 - №7) та в редакції газети Кременецький вісник (записи №15 - №16) підтверджують його трудову діяльність у кооперативі Рубін з 05 серпня 1988 року по 06 жовтня 1989 року та в редакції газети Кременецький вісник з 10 січня 2000 року по 20 березня 2000 року, що свідчить про підтвердження страхового стажу за спірні періоди роботи.

При цьому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив як безпідставні покликання відповідача на те, що позивач просив призначити пенсію без врахування періодів за спірними записами трудової книжки, прийнявши до уваги відповіді Кременецького архівного відділу №1147/03-01 та №1148/03-01 від 12 листопада 2018 року (про те, що документи даних організацій для зберігання в архівний відділ не надходили), оскільки заяви позивача від 29 грудня 2018 року стосувалась зарахування до стажу роботи позивача періодів роботи в кооперативі Рубін та в редакції газети Кременецький вісник безпосередньо на підставі даних трудової книжки, без довідок про підтвердження відповідних періодів роботи у зв`язку з неможливістю їх отримання; разом з тим, пенсійний орган на власний розсуд довільно розтлумачив зміст цієї заяви.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на час звернення про призначення пенсії за віком 11 жовтня 2018 року позивач досягнув 60 років, його трудовий стаж перевищує 25 років, а тому відмова у призначенні пенсії за віком є неправомірною, а належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасувати рішення Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, яке оформлене листом від 29 грудня 2018 року №5833/02, та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 11 жовтня 2018 року часу звернення до пенсійного органу з заявою, згідно з положеннями ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Покликання апелянта на наявність виправлень у трудовій книжці позивача колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вини позивача у неналежному заповненні його трудової книжки немає, судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити його конституційного права на соціальний захист та вирішення питання надання пенсії, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Колегія суддів також звертає увагу те, що Верховний Суд у постановах від 28 лютого 2018 року у справі №428/7863/17, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі №423/1881/17, від 29 березня 2019 року у справі №548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Така правова позиція Верховного Суду відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Також колегія суддів відхиляє покликання апелянта на необхідність надання позивачем уточнюючих довідок, оскільки така виникає лише при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Жодних інших доказів на підтвердження правомірності своїх дій відповідач не представив.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 229, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року у справі № 500/1401/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 12 грудня 2019 року.