Справа № 826/497/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 грудня 2019 року № 826/497/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження праву за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія" до Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Інвестиційна компанія» (далі - позивач та/або ТОВ «Енергетично-Інвестиційна компанія») з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач та/або контролюючий орган/ГУ ДФС у м. Києві) та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не нарахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за № від 12.10.2017 року.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не нарахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за № від 12.10.2017 року прийнято контролюючим органом без погодження з Пенсійним фондом, що має своїм наслідком порушення порядку його винесення.

Також, ТОВ «Енергетично-Інвестиційна компанія» вказує на порушення відповідачем строку надіслання рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не нарахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за № від 12.10.2017 року та стверджує про його прийняття не уповноваженою на те особою.

Окрім цього, позивач стверджує, що в рішенні про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не нарахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за № від 12.10.2017 року контролюючими органом не враховано особливості сплати єдиного внеску гірничим підприємством, що мало своїм наслідком невірного розрахунку, який полягає у збільшенні, як суми штрафу так і суми пені.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує, що ріщшен6ня прийнято ним в порядок спосіб та в межах наданих йому повноважень.

В свою чергу, представником позивача подано заперечення на відзив на позовну заяву.

Справа вирішується на підставі наявних в ній документів.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві 12.10.2017 року прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не нарахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за №, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Інвестиційна компанія» застосовано штраф у розмірі 20% за період з 29.04.2015 року до 06.09.2017 року на суму 39155,89 грн. та пені у розмірі 16024.16 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

Не погоджуючись зі спірним рішенням позивачем подано скаргу, за наслідком розгляду якої рішенням Державної фіскальної служби України від 21.12.2017 року №30912/6/99-99-11-02-02-25 оскаржуване рішення залишено без змін, а скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Інвестиційна компанія» без задоволення.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно статті 2 Закону №2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 14 Закону №2464-VI визначено, що органи доходів і зборів зобов`язані здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

В розумінні Закону №2464-VI органи доходів і зборів - це центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи.

Водночас, стаття 23 Закону №2464-VI визначає повноваження Пенсійного фонду та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, на виконання своїх повноважень Пенсійний фонд та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування мають право безоплатно отримувати від органів доходів і зборів відомості про суми надходжень від сплати єдиного внеску, фінансових санкцій та суми коштів, перерахованих на їхні рахунки, а в разі виявлення розбіжностей - письмову інформацію про причини таких розбіжностей.

Пенсійний фонд та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування зобов`язані: 1) надавати центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відомості про свої рахунки, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для перерахування на них страхових коштів та завчасно повідомляти про зміну таких рахунків; 2) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, Пенсійний фонд, фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюють обмін інформацією у випадках, передбачених цим Законом. Порядок здійснення такого обміну визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, спільно з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно частини 1 статті 25 Закону №2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до частин 14 статті 25 Закону №2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 року за №508/26953 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів (далі - Інструкція №449).

Згідно пункту 1 розділу VII Інструкції №449 встановлено, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

В контексті приспів пункту 2 розділу VII Інструкції №449 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Суд звертає увагу, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску приймається за встановленою формою, яка, в свою чергу, не передбачає зазначення в ньому будь-яких інших відомостей, у тому числі щодо вчинення дій контролюючим органом щодо погодження з Пенсійним фондом прийняття відповідного рішення.

Також, варто наголосити, що положення Закону №2464-VI не зобов`язують орган доходів і зборів надсилати платнику податків будь-яких доказів на підтвердження погодження прийняття відповідного рішення з органом Пенсійного фонду.

За таких обставин, суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Інвестиційна компанія» щодо порушення відповідачем порядку прийняття оскаржуваного рішення.

Разом з цим, суд відхиляє твердження позивача про порушення строків направлення та підписання спірного рішення не уповноваженою на те особою, оскільки, як свідчать матеріали адміністративної справи, останнє було прийнято 12.10.2017 року, а скеровано Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Інвестиційна компанія» 17.10.2017 року, що підтверджується відбитком поштового штемпелю, який міститься на конверті, що долучений до позовної заяви.

Суд акцентує увагу, що у період з 12.10.2017 року по 17.10.2017 рік вихідними днями були дні з 14.10.2017 року по 16.10.2017 року, а відтак, з урахуванням зазначеного, суд констатує, що контролюючим органом дотримано строки встановлені частиною 14 статті 25 Закону №2464-VI.

В частині повноважень на підписання суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься наказ Головного управління Держаної фіскальної служби у м. Києві №4397 від 02.06.2017 року, пунктом 2 якого уповноважено на винесення рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, за неподання, несвоєчасне подання звітності щодо єдиного внеску відповідно до статті 25 Закону №2464-VI начальника управління податків та зборів з фізичних осіб Козлова В.І.; начальника відділу адміністрування єдиного внеску управління податків та зборів з фізичних осіб Черняєва В.С.; заступника начальника відділу адміністрування єдиного внеску управління податків та зборів з фізичних осіб Сотник Ю.В .

Таким чином, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Інвестиційна компанія» щодо вказаного вище є безпідставними та необґрунтованими.

Більше того, Закон №2464-VI не вимагає від контролюючого органу надсилати платнику єдиного податку докази на підтвердження повноважень щодо підписання відповідних рішень.

Поряд з цим, відповідно до пункту 4 статті 4 Положення про Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві, ГУ ДФС у м. Києві відповідно до покладених на нього завдань здійснює адміністрування податків і зборів та інших платежів, єдиного внеску в порядку встановленому законом, забезпечує контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою їх нарахування та сплати до бюджету та відповідних позабюджетних фондів.

Тобто, ГУ ДФС у м. Києві є уповноваженим суб`єктом владних повноважень, який забезпечує контроль, зокрема за своєчасністю сплати єдиного податку до бюджету та відповідних позабюджетних фондів, нарахованого у відповідності до Закону №2464-VI.

Наведене зумовлює безпідставність доводів ТОВ «Енергетично-Інвестиційна компанія» щодо прийняття спірного рішення не уповноваженим на те суб`єктом.

Оцінюючи ж доводи позивача в частині помилковості здійсненого відповідачем розрахунку штрафу та пені суд зазначає наступне.

Об`єктом нарахуванням штрафних санкцій у розмірі 20% є сума не сплаченого (не перерахованого) або несвоєчасно сплаченого (несвоєчасно перерахованого) єдиного внеску.

Згідно приписів частини 10 статті 25 Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону №2464-VI).

Частиною 8 статті 9 Закону №2464-VI визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

З вказаного слідує, що гірничі підприємства зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до наявного в матеріалах справи листа Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва від 03.09.2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Інвестиційна компанія» зобов`язане сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий період не пізніше 28 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Інвестиційна компанія» здійснює діяльність з добування кам`яного вугілля, добування бурого вугілля, добування піску, гравію, глин і каоліну, виробництво продуктів нафто перероблення, неспеціалізована оптова торгівля, інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Варто вказати, що позивач не заперечує факту несвоєчасної сплати єдиного внеску, проте, стверджує, що контролюючим органом не враховано приписи частини 8 статті 9 Закону №2464-VI, що в свою чергу, зумовило помилковість розрахунку ним штрафу та пені.

Суд звертає увагу, що відповідачем на спростування доводів позивача не надано жодних належних та достатніх доказів, у тому числі розрахунку пені.

При цьому, суд вказує, що штраф в розмірі 20% є фіксованою сумою, що обраховується від суми не сплаченого (не перерахованого) або несвоєчасно сплаченого (несвоєчасно перерахованого) єдиного внеску.

Тобто, сума штрафу не залежить від кількості днів прострочення сплати єдиного внеску, у той час коли, пеня нараховується з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Суд наголошує, що позивачем не надано жодних належних та достатніх доказів на підтвердження своєчасності сплати ним єдиного внеску у відповідності до частини 8 статті 9 Закону №2464-VI, а факт несвоєчасної сплати єдиного внеску у позовній заяві ним не заперечувався.

За таких обставин суд вважає хибними висновки ТОВ «Енергетично-Інвестиційна компанія» в частині неврахування контролюючим органом частини 8 статті 9 Закону №2464-VI щодо визначеної суми штрафу, оскільки зазначена норма, за відсутності доказів своєчасної сплати позивачем єдиного внеску, не впливає на визначення безпосередньої суми штрафу, який, в свою чергу не залежить від кількості днів прострочення сплати єдиного внеску та є фіксованим.

Проте, враховуючи відсутність в матеріалах справи розрахунку пені, відсутності наведення контролюючим органом у відзиві на позовну заяву спростування доводів позивача в частині обрахування пені та зважаючи на те, що пеня нараховується з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність спірного рішення в частині нарахованої суми пені у розмірі 16024,16 грн.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Таким чином, з огляду на приписи наведених правових норм процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішень органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов`язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Сума сплаченого позивачем судового збору становить 1762,00 грн.

Загальна сума майнових вимог становить 55180,05 грн.

Сума задоволених майнових вимог становить 16024,16 грн.

Сума майнових вимог в задоволенні яких відмовлено становить 39155.89 грн.

Сума судового збору, що підлягає відшкодуванню позивачу становить 511,68 грн. (16021,16 (сума задоволених майнових вимог) х 1762 (сума сплаченого судового збору) / 55180,05 (загальна сума майнових вимог).

Керуючись статтями 72, 73, 77, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Інвестиційна компанія» (04071, м. Київ, вул. Ярославська, б. 28-Б, ) до Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (не нарахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за № від 12.10.2017 року, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби України у місті Києві в частині нарахованої Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Інвестиційна компанія» пені у розмірі 16024 (шістнадцять тисяч двадцять чотири) грн. 16 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Судові витрати в розмірі 511 (п`ятсот одинадцять) грн. 88 коп. стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Інвестиційна компанія» (04071, м. Київ, вул. Ярославська, б. 28-Б, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева