Справа № 140/1754/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11260/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 140/1754/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

суддя в 1-й інстанції Ковальчук В.Д.,

час ухвалення рішення 19.09.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення 19.09.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Приватні Інвестиції (далі ТОВ ФК Приватні Інвестиції, третя особа), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17 квітня 2019 року №, №, №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ГУ ДФС у Волинській області 01 лютого 2019 року складено акт про результати документальної позапланової невиїзної документальної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення. З наведеного акта слідує те, що ОСОБА_1 отримав у 2017 році дохід у вигляді додаткового блага від ТОВ ФК Приватні Інвестиції в сумі 287976 грн., який не включив до загального місячного (річного) оподаткованого доходу, а відтак не задекларував. У зв`язку з цим відповідач податковим повідомленням-рішенням від 17 квітня 2019 року № нарахував позивачу податок на доходи з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 51835,77 грн. та штрафні санкції у сумі 12958,92 грн., а відповідно до податкового повідомлення-рішення від 17 квітня 2019 року № збільшив суму грошового зобов`язання з військового збору в сумі 4319,64 грн. за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1079,91 грн. Крім того, відповідно до податкового повідомлення-рішення від 17 квітня 2019 року № застосував штрафні (фінансові) санкції в сумі 170 грн.

Позивач не погоджується з висновками акта перевірки та прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, які вважає протиправними. Вказує на те, що 26.06.2017 року між ТОВ ФК Приватні Інвестиції та ним укладено договір №А350003 про порядок виконання грошових зобов`язань та прощення боргу, відповідно до якого йому цим товариством прощено заборгованість за кредитним договором №А350003 від 15.04.2008 року в сумі 287976,00 грн. (сума прощеного боргу). Однак вважає, що дана сума прощеного боргу включає як заборгованість з повернення основної суми боргу, так і заборгованість по сплаті процентів, пені, штрафів, при цьому, останні відповідно до вимог податкового законодавства не підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. На думку позивача відповідач наведене не врахував під час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Крім того, звертає увагу на те, що орган доходів і зборів не врахував вимоги пункту 8 підрозділу І розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, оскільки до 01.01.2014 борг не був погашений, а гривневий еквівалент суми, яка не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, прощена (анульована) кредитором, становить 653155,17 грн. У зв`язку з цим вважає, що сума прощеного боргу в розмірі 287976,00 грн. не є додатковим благом.

На підставі вищенаведеного просить оскаржувані податкові повідомлення-рішення визнати протиправними та скасувати.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 140/1754/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим через допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивач обгрунтовував позовні вимоги, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку доходу сума, прощена кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року.

Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 140/1754/19 та прийняти нове рішення, задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представником Головного управління ДПС у Волинській області подано клопотання про заміну сторони відповідача Головного управління ДФС у Волинській області на правонаступника Головне управління ДПС у Волинській області.

Протокольною ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду клопотанні задоволено, та замінено відповідача Головне управління ДФС у Волинській області на правонаступника Головне управління ДПС у Волинській області.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав свій обов`язок щодо подання податкової річної декларації про майновий стан і доходи щодо отримання від ТОВ ФК Приватні Інвестиції в 2017 році доходу, як додаткового блага у вигляді прощення основної суми боргу (кредиту) у розмірі 287976 грн., а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 15 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ Кредобанк був укладений кредитний договір №А350003 про надання кредиту в сумі 68000 доларів США для придбання квартири (а.с.15-16).

16 грудня 2011 року Публічне акціонерне товариство Кредобанк та Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Приватні Інвестиції уклали договір про відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до якого останньому перейшли права вимоги за договорами іпотеки, в тому числі і за договором від 15.04.2008 року №А350003 (а.с.17-18).

В подальшому, 26 червня 2017 року, ТОВ ФК Приватні Інвестиції уклало з ОСОБА_1 договір №А350003 про порядок виконання грошових зобов`язань та прощення боргу (а.с.19). Відповідно до пунктів 4-6 цього договору сторони підтверджують те, що станом на день укладення цього договору загальна сума заборгованості боржника перед кредитором становить 467976,00 грн. Сторони домовилися про те, що в рахунок погашення існуючої заборгованості, розмір якої підтверджений сторонами у п. 4 цього договору, боржник бере на себе обов`язок сплатити шляхом безготівкового переказу або внесенням грошових коштів готівкою через касу банку на банківський рахунок кредитора р/р 883 у відділенні по вул. С. Петлюри, 13/135, ПАТ Кредобанк у м. Києві, МФО 325365 суму коштів у розмірі 180000,00 грн. одним платежем протягом десяти банківських днів з моменту підписання цього Договору. За умови повного виконання боржником обов`язку, встановленого п. 5 цього Договору, кредитор на підставі ст. 605 Цивільного кодексу України звільняє боржника від обов`язку сплатити залишок заборгованості за кредитним договором №А350003 від 15 квітня 2008 року, який визначений в сумі, що становить 287976,00 грн. (сума прощення боргу). У результаті прощення боргу, як це передбачено цим пунктом, та виконання зобов`язання передбаченого п. 5 договору, грошові зобов`язання боржника за кредитним договором №АЗ50003 від 15 квітня 2008 року припиняються, а також припиняється право вимоги до боржника та іпотекодавця за договором іпотеки б/н від 15 квітня 2008 року за р.№4376.

З матеріалів справи слідує, що на виконання вищенаведеного договору від 26.06.2017 року №А350003 позивач сплатив ТОВ ФК Приватні Інвестиції кошти в сумі 180000,00 грн., про що свідчить копія платіжного доручення від 27.06.2017 року та виписка по рахунку за 27.06.2017 року (а.с.35-37).

Внаслідок прощення позивачу боргу в сумі 287976,00 грн. ТОВ ФК Приватні Інвестиції склало 25.07.2017 року податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 2 квартал 2017 року (форма №1ДФ), в якому нарахувало ОСОБА_1 суму доходу у розмірі 287976,00 грн. (а.с.38-40). Вказаний розрахунок ТОВ ФК Приватні Інвестиції надіслало до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, який отриманий останнім 26.07.2017 року відповідно до квитанції №2 (а.с.41).

Крім того, ТОВ ФК Приватні Інвестиції листом від 06.12.2018 року повідомило ГУ ДФС у Волинській області на запит №20836 про те, що громадянином ОСОБА_1 було отримано додаткове благо у вигляді прощення боргу №А350003 про порядок виконання грошових зобов`язань та прощення боргу від 26 червня 2017 року в сумі 287976 грн. (а.с.54).

Як встановлено судом, з 23.01.2019 року по 25.01.2019 року ГУ ДФС у Волинській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, за результатами якої складено акт від 01.02.2019 року № 2028/03-20-13-02/ (а.с.7-11).

Наведеним актом перевірки встановлено наступні порушення: пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, ст.179 Податкового кодексу України (далі ПК України), внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік в сумі 51835,68 грн.; п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, внаслідок чого занижено військовий збір за 2017 рік в сумі 4319,64 грн.; ст.49, пп.176.1 ст.176 ПК України, а саме неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік.

На підставі цього акта перевірки ГУ ДФС у Волинській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 17 квітня 2019 року №, №, № (а.с.12-14).

Податковим повідомленням-рішенням ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням в розмірі 51835,68 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 12958,92 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 17 квітня 2019 року № позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в сумі 4319,64 грн. за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1079,91 грн. Крім того, відповідно до податкового повідомлення-рішення від 17 квітня 2019 року № контролюючий орган застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції в сумі 170 грн.

З наведеного слідує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем внаслідок подання ТОВ ФК Приватні Інвестиції до фіскального органу податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 2 квартал 2017 року (форма №1ДФ) від 25.07.2017 року, відповідно до якого позивач отримав дохід у 2017 році у вигляді прощеного боргу в сумі 287976 грн., на яку нараховані податкові зобов`язання.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 179.1 ст.179 ПК України встановлено обов`язок платника податку подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом (п.179.7 ст.179 ПК України).

Підпунктом 164.1 статті 164 ПК України визначено, що базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. «д» 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Відповідно до довідки ТОВ ФК Приватні Інвестиції від 16.08.2019 року, станом на 26.06.2017 року боржник ОСОБА_1 мав заборгованість перед товариством по кредитному договору №А350003 від 15.04.2008 року у загальній сумі 467976,00 грн., з яких 467976,00 грн. по основній сумі кредиту та 0,00 грн. по процентам, та відповідно до п.4.7 кредитного договору та п.6 договору №А6500003 про порядок виконання грошових зобов`язань та прощення боргу від 26.06.2017 року призвело до погашення кредиту (основної суми боргу) в розмірі 287976 грн. (а.с.68).

Відтак, з вищенаведеного колегія суддів прийшла до висновку, що сума прощеного позивачу боргу у розмірі 287976,00 грн. є основною сумою боргу (неповернутого кредиту).

Отже, анульована банком сума боргу є доходом платника податку в розумінні ПК України, що підлягає оподаткуванню.

Як передбачено підпунктом «в» пункту 176.1 статті 176 ПК України, платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Відповідно до пунктів 49.1, 49.2 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Підпунктом 49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

При цьому, згідно з п.179.7 ст.179 ПК України фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Пунктом 120.1 статті 120 ПК України передбачено, що неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

А тому колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, також не знаходить свого підтвердження порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 140/1754/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 12.12.2019 року