Справа № 420/1816/19
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/1816/19
Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Цандура М.Р.,

представника апелянта/позивача Шаврова І.І., представника відповідача Чакір В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року, (суддя Левчук О.А., повний текст рішення складений 27 вересня 2019 року) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості, стягнення надмірно сплачених митних платежів,-

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500480/2019/00003 від 05.03.2019 року Одеської митниці ДФС;

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000279/2 від 05.03.2019 року;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 надмірно сплачені митні платежі у розмірі 109919,52 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування скарги апелянт/позивачка зазначила, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції не взято до уваги, що висновок Одеської митниці про неможливість застосування першого методу визначення митної вартості товарів через відсутність у поданих ним документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є необґрунтованим. Відхилення митної вартості товару від вартості ідентичних товарів не є підставою для витребування додаткових документів. На визначення митної вартості у розмірі 26700,00 євро вплинула наявність пошкоджень транспортного засобу, про що зазначено в актах проведення огляду транспортного засобу. Розбіжності між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім аргументом для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом. При цьому, автоматизована система, даними якої оперує митний орган, має статус «для службового користування», а тому вона не містить об`єктивних даних, які підтверджуються документально. Відомості з інформаційних баз даних мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та не мають більшого значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. У позивача немає обмежень, передбачених ч. 1 ст. 58 МК України, які виключають використання основного методу, а такого обмеження у використанні основного методу визначення митної вартості, як неподання додаткових документів, МК України не передбачає, з урахуванням чого відповідачам необґрунтовано скориговано вартість товару з 26700,00 євро до рівня 38460,50 євро.

З цих підстав апелянт вважає, що картка відмови та рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 05.03.2019 року є протиправними та підлягають скасуванню, у зв`язку з чим просила стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 надмірно сплачені митні платежі у розмірі 109919,52 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Одеська митниця ДФС зазначає, що судом першої інстанції прийнято рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апелянта є безпідставними, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, пояснення представника апелянта/позивача Шаврова І.І . та представника відповідача Чакір В.О. на неї, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, декларантом позивача ТОВ «Броктранс» здійснювалось митне оформлення автомобіля легкового, що був у використанні марки ВМW, модель Х5 XDRIVE4OD, кузов № НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель, робочий об`єм двигуна - 2993 см3, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2015, країна експортер - Німеччина.

04 березня 2019 року декларантом позивача ТОВ «Броктранс» подано до митного оформлення митну декларацію №UA500480/2019/001207, до якої додано: рахунок-фактура (інвойс) №19/14 від 22.02.2019, свідоцтво по реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 01.12.2015, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 26.02.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 01.12.2015, квитанцію б/н від 26.02.2019 від продавця Janzen automobile, копію митної декларації країни відправлення №9DE75E5 (Т. 1 а.с. 120-157).

04 березня 2019 року декларантом отримано повідомлення від митного органу щодо надання документів, а саме банківські платіжні документи, що стосуються оцінювання товару, у зв`язку із тим, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів: 1) митна вартість є меншою за ідентифікатор ризику (нижньої межі діапазону вартості подібних КТЗ в країні експорту - 38 460,50 євро; 2) згідно п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України, якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товару є - банківські платіжні документи, що стосуються оцінювання товару. Проте, до митного оформлення банківські платіжні документи не подавались (Т. 1 а.с. 236).

04 березня 2019 року декларантом позивача ТОВ «Броктранс» надано витяг SCHWACKE про вартість автомобілю, у якому врахований його реальний пробіг та повідомлено, що до митного оформлення надано виписку офіційного дилера BMW в Україні ТОВ «Арія Моторс» про реальний стан та пробіг автомобіля, а також акт митного догляду на п/п Шегині-Медика №UA209030/2019/15867 від 28.02.2019 та проінформовано, що ніяких додаткових документів подавати не планується (Т. 1 а.с. 162).

За результатами опрацювання поданої ЕМД митним органом винесена картка відмови у митному оформленні (випуску) товарі №UA500480/2019/00003 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000279/2 від 05.03.2019 року, відповідно до якого подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) заявлена митна вартість є меншою за ідентифікатором ризику (нижньої межі діапазону вартості подібних КТЗ в країні експорту - 38460,5 євро; 2) згідно п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України, якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товару є - банківські платіжні документи, що стосуються оцінювання товару. Декларантом запитувані документи не надано. Крім того, у поданих до митного оформлення документах пробіг КТЗ різниться. Отже, декларантом заявлено неповні дані про митну вартість КТЗ та заявлена митна вартість є меншою від ідентифікатора ризику (нижньої межі діапазону вартості подібних КТЗ в країні експорту). Було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та враховано форму контролю, згенеровану АСАУР, відповідно до якої «вартість товару нижча наявної цінової інформації, отриманої в тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1, валюта - EUR, вартість - 38460,50», а тому митну вартість товару скориговано до рівня 38460,50 євро (Т. 1 а.с. 118, 158-161).

Не погоджуючись із висновками контролюючого органу щодо неможливості підтвердити митну вартість товару на підставі поданих документів, з огляду на необґрунтованість доводів відповідача щодо недоліків та розбіжностей пред`явлених під час митного оформлення матеріалів, позивач звернувся до суду з позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Відмовляючи в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що оскільки декларантом не надано витребуваних митницею додаткових документів, а надані документи не спростовують виявлені розбіжності та не містять усіх відомостей, необхідних для підтвердження числових значень складових митної вартості, то коригування митної вартості товару з урахуванням вартості ідентичних товарів відбулось з дотриманням законів та інших нормативно-правових актів.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500480/2019/00003 від 05.03.2019 року та визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000279/2 від 05.03.2019 року, з огляду на наступне.

Згідно рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000279/2 від 05.03.2019 року, підставою для коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено те, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною другою статті 52 МК України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

Згідно зі статтею 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин четвертої п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

В ході розгляду справи колегією суддів встановлено, що митне оформлення транспортного засобу здійснювалось декларантом у відповідності до Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 р. №1077 на виконання пункту 92 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» МК України, згідно якого тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до МК України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та ввезені на митну територію України в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом і перебувають у митних режимах тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється з виконанням митних формальностей відповідно до тимчасового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Тимчасового порядку, він визначає механізм виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТЗЕД та ввезені громадянами на митну територію України в період з 1 січня 2015 р. до 25 листопада 2018 р., а також:

1) перебувають у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, поміщення в який здійснювалося шляхом вчинення дій, усного декларування або декларування з використанням іншого документа, ніж митна декларація, на бланку єдиного адміністративного документа;

2) перебували у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, були вивезені за межі митної території України після 25 листопада 2018 р. та ввезені повторно.

Митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України здійснюється в порядку, передбаченому законодавством, з особливостями, визначеними цим Тимчасовим порядком.

Пунктами 5, 6 Тимчасового порядку визначено, що для митного оформлення транспортного засобу органу доходів і зборів подається електронна митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа, заповнена у звичайному порядку відповідно до статті 258 МК України. Разом з електронною митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що підтверджує вартість транспортного засобу, реєстраційний документ на транспортний засіб, виданий реєстраційним органом країни реєстрації, та документ, що підтверджує право власності на транспортний засіб або право розпоряджатися та декларувати такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України.

Пунктом 7 Тимчасового порядку встановлено, що для цілей оподаткування транспортних засобів застосовується фактурна вартість цих транспортних засобів.

Використані громадянами відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Відповідно до п. 8 Тимчасового порядку документами, що можуть подаватися для підтвердження заявленої фактурної вартості транспортних засобів, є: 1) договір купівлі-продажу або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 2) рахунок-фактура (інвойс); 3) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного транспортного засобу; 4) інші платіжні документи, що підтверджують вартість оцінюваного транспортного засобу та містять реквізити, необхідні для ідентифікації такого транспортного засобу; 5) договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку транспортного засобу; 6) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 7) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) продавця транспортного засобу; 8) копія митної декларації країни експорту; 9) висновки про якісні та вартісні характеристики транспортного засобу, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, про вартість транспортного засобу; 10) довідкова інформація щодо вартості у країні експорту транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним транспортним засобам, з вирахуванням із такої вартості сум податків, що підлягають поверненню у країні експорту у зв`язку з вивезенням (експортом) таких транспортних засобів.

Рішення про проведення перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортних засобів приймається органом доходів і зборів на підставі результатів застосування системи управління ризиками (п. 9 Тимчасового порядку).

Для перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу орган доходів і зборів використовує індикатор ризику, значення якого для кожного транспортного засобу встановлюється окремо на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту, з вирахуванням із такої вартості сум податків, що підлягають поверненню у країні експорту у зв`язку з вивезенням (експортом) таких транспортних засобів.

Під час встановлення значення індикатора ризику використовується інформація спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містять відомості про ціни, сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу.

Якщо заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу є меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу, проводиться перевірка достовірності заявленої фактурної вартості такого транспортного засобу.

Таким чином, з аналізу положень МК України, Тимчасового порядку №1077, вбачається, що орган доходів і зборів здійснює контроль заявленої декларантом митної вартості шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості та має повноваження на витребування додаткових документів у разі, якщо документи, надані для декларування товарів, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Однак, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з зазначених вище підстав.

Колегія суддів зазначає, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Однак, навіть ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відповідач, в обґрунтування наявності підстав для витребування в даному випадку у позивача додаткових документів, посилався на те, що документи, які були надані позивачем не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Як видно з матеріалів справи рішенням про коригування митної вартості товарів UA500480/2019/001207 від 04.03.2019 року митну вартість автомобіля визначено за резервним методом у розмірі 38460,50 євро. Підставою для відмови стало твердження відповідача, що в митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість автомобіля не підтверджена документально і не відповідає інформації щодо вартості даного транспортного засобу, яка «згенерована АСАУР ДФС відповідно до якої «вартість товару нижча наявної цінової інформації, отриманої в тому числі із зовнішніх джерел».

Колегія суддів звертає увагу на те, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 19.02.2019 р. (справа № 805/2713/16-а).

Слід також зазначити, що відповідно до ст. 53 МК України та п. 8 Тимчасового порядку документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, в тому числі, рахунок-фактура (інвойс), а якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

У підтвердження заявленої митної вартості позивачем було надано до Митниці рахунок-фактуру та приходний документ від продавця Janzen automobile на суму 26700 Евро, в яких зазначені прізвище позивачки, ціна, марка та номер кузову придбаного автомобіля (Т. 1 а.с. 26-27).

Колегія суддів також виходить з того, що декларант надав митниці достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом: рахунок-фактура (інвойс) №19/14 від 22.02.2019, свідоцтво по реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 01.12.2015, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 26.02.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 01.12.2015, квитанцію продавця Janzen automobile б/н від 26.02.2019, копію митної декларації країни відправлення №9DE75E5 (Т. 1 а.с. 120-157). До того ж, митним органом, в межах повноважень, зобов`язано декларанта протягом 10-ти календарних днів надати додаткові документи, а саме: банківські платіжні документи, що стосуються оцінювання товару. Разом з тим декларантом позивача надано SCHWACKE про вартість автомобілю, враховуючи реальний пробіг та проінформовано, що додаткових документів подавати не планується (Т. 1 а.с. 162, 236).

При цьому слід підкреслити, що жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни транспортного засобу подані декларантом документи не містили.

Відтак, доводи відповідача та висновок суду першої інстанції про те, що заявлена митна вартість товару є документально непідтвердженою, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Також, колегія суддів звертає увагу, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

В даному випадку Митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Застосування відповідачем резервного методу було обумовлено неможливістю застосування митним органом попередніх методів, в тому числі і методу за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів.

Митний орган посилався на те, що у митниці відсутня інформація щодо вартості товарів з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами. В свою чергу, при визначенні митної вартості товару за резервним методом відповідачем був проведений аналіз баз даних ЄАІС та враховано форму контролю 106-2, відповідно до якої митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів, обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за він-кодом, що не відповідає зазначеній в рішенні інформації про відсутність відомостей про ідентичні товари.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань. Визначаючи митну вартість на рівні митної вартості раніше ввезеного автомобіля, відповідач не вказав умов поставки товару, комерційних умов тощо, не зазначив докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Фактично в даному випадку відповідачем було проведено порівняння товарів лише за вінкодом, та визначено митну вартість товару без врахування специфіки ввезеного позивачем товару, зокрема, його пошкоджень.

З огляду на викладене, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500480/2019/00003 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000279/2, прийняі Одеською митницею ДФС 05.03.2019 року, не можуть вважатись правомірними та обґрунтованими.

Доводи відповідача про те, що позивачка не подала до митного оформлення банківські платіжні документи, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки, як вже було вказано вище, позивачка надала рахунок-фактура (інвойс) №19/14 від 22.02.2019 р. та квитанцію б/н від продавця Janzen automobile від 26.02.2019 р., які в розумінні ч. 1 ст. 368 МК України є документами роздрібної торгівлі, що містять відомості щодо вартості ввезеного транспортного засобу.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з Одеської митниці надмірно сплачених митних платежів у розмірі 109 919,52 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 301 МК України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

П. 43.3 ст. 43 ПК України визначено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові Державного казначейства України. На підставі отриманого висновку орган Державного казначейства України протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому Державним казначейством України. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі Державному казначейству України для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету (п. 43.5 ст. 43 ПК України).

Відповідно до Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року №643 (далі - Порядок №643), повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 МК України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу (п. 4 Порядку №643).

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку №643, підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу).

Заява платника податку, висновок, завізований керівником (заступником керівника) Підрозділу, реєстри висновків за відповідними платежами, підготовлені за формами згідно з додатками 1, 2 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року №1146, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за №1679/28124, та акт звірки (у разі складання) подаються керівнику (заступнику керівника) митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами.

Митниця ДФС у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання вiдповiдному органу Державної казначейської служби України (далі - орган Казначейства) (п. 8 Порядку №643).

В свою чергу, відповідно до Порядку інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 11 лютого 2019 року №60, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються територіальним органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку (далі - податкова декларація)), поданої до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Таким чином, законодавством регламентовано чіткий порядок повернення суб`єктам господарювання надмірно сплачених митних платежів, який включає в себе сукупність послідовних дій учасників даних правовідносин, а саме: звернення суб`єкта господарювання до митних органів із відповідною заявою; проведення відповідними структурними підрозділами митного органу перевірки наведених в заяві обставин та підстав; встановлення митними органами наявності факту переплати; складання ними відповідного висновку та його надіслання органам Державної казначейської служби України для повернення суб`єкту господарювання надміру сплачених митних платежів або прийняття обґрунтованої відмови у задоволенні заяви.

В той же час позивачка ще не зверталася до митниці з відповідною заявою про повернення надмірно сплачених грошових коштів, а тому митницею не приймалось рішення з цього питання.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що заявлена вимога про стягнення надмірно сплачених платежів є передчасними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні з позовом до суду першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5441,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням №0.0..1 від 16.05.2019 року. При зверненні до суду апеляційної інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2706,00 грн., що підтверджується дублікатом квитанції №0.0..1 від 04.11.2019 року.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до ст. 139 КАС України, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС підлягає сума сплаченого судового збору, пропорційна задоволеним позовним вимогам, у розмірі 4073,62 грн.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції допущена невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи та не правильно застосовано норми матеріального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись статтями 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості, стягнення надмірно сплачених митних платежів - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС №UA500480/2019/00003 від 05.03.2019 року та рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 05.03.2018 року №UA500000/2019/000279/2.

В задоволенні іншої частини адміністративного позову щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 надмірно сплачених митних платежів у розмірі 109919,52 грн. - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС (65078, м. Одеса, вул. Гайдара, 21-А, ) судовий збір у сумі 4073,62 грн. (чотири тисячі сімдесят три) гривні 62 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов

Повне судове рішення складено 12 грудня 2019 року