Справа № 804/16078/15
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 804/16078/15

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року (суддя Павловський Д.П.) по справі №804/16078/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішень, -

в с т а н о в и В:

ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е. Дзержинського» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації від 29 травня 2015 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною зовнішньоекономічного контракту. Надані для митного оформлення документи є достатніми для застосування основного методу визначення митної вартості, а також дозволяють обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Митниця, без достатніх для цього підстав, при коригуванні митної вартості товару, застосувала резервний метод визначення митної вартості товару.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду мотивована правомірністю оскаржуваних рішень з огляду на наявність правових підстав для коригування митної вартості товару, який заявлено позивачем до митного оформлення. Такі висновки суд обґрунтував тим, що надані позивачем до митного оформлення документи не давали можливість перевірити правильність визначення Декларантом заявленої митної вартості, а інформація, яка була наявна у митного органу, свідчила про те, що вартість ідентичного товару, який раніше поставлявся на митну територію, є вищою, ніж та, яку заявлено позивачем у спірному випадку. Зокрема, суд вказав на те, що базова ціна сировини з вмістом Fе 66% «концентрату залізорудного агломераційного» складає 2843 руб.РФ/т, а заявлена позивачем базова ціна залізорудного концентрату визначена на рівні 1963руб.РФ/т.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну

скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати рішення суду та прийняти нову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обгрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваних рішень відповідача. Позивач вказував як на те, що митний орган надав неналежну оцінку документам, які подані до митного оформлення, у зв`язку з чим дійшов безпідставного висновку про неможливість перевірити правильність визначення митної вартості товару, так і на те, що самостійно визначаючи базову ціну товару, відповідач вдався до розрахунків, у тому числі до розрахунку вартості торгівельної надбавки посередника, які є необґрунтованими та суперечать вимогам Митного кодексу України.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е. Дзержинського» задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позову. Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач в декларації митної вартості зазначив не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів. З цих підстав, суд першої інстанції вказав на те, що митний орган безпідставно визначив митну вартість за іншим методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару.

За наслідками розгляду касаційної скарги Дніпропетровської митниці ДФС, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 24 жовтня 2019 року постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року скасував, а справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції виходив з того, що суд не здійснив перевірку правильності всіх висновків суду першої інстанції по суті спору. Зокрема, Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом не перевірено обставин щодо відсутності в наданих позивачем до митного оформлення документах зазначення вмісту Fе, від якого в пропорційному відношенні залежить ціна імпортованого товару.

За наслідками нового розгляду справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 29.04.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Русская горно-металлургическая компания» (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу № 15-0835-12, на підставі якого, з урахуванням додатку від 06.05.2015 № 3, сторони домовились, що продавець постачає на митну територію України на умовах СРТ ст. Дніпродзержинськ Придніпровська з/д, Україна, товар, а саме залізорудний концентрат в кількості 180000,00 тон за базовою ціною 1963,69 рублів РФ за одну тону при вмісті Fe 66%. Виробником товару є Відкрите акціонерне товариство «Стройленский ГОК», Російська Федерація.

04.06.2015 позивач шляхом подання митної декларації № 110010000/2015/021012 звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС для митного оформлення вказаного товару. Митну вартість продукції заявлено за основним методом за ціною договору, а саме 1963,00 рублів РФ за тону.

Для підтвердження митної вартості товару Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до митної декларації додано контракт від 29.04.2015 № 15-0835-12, додаток до контракту від 06.05.2015 № 3, рахунок-фактуру (інвойс) від 25.05.2015 № БЕЛ0065 разом з додатками, рахунки від виробника товару, виписку з бухгалтерської документації.

За наслідками дослідження представлених документів, 29.05.2015 митний орган склав картку №110010000/2015/20052, згідно з якою відмовив у митному оформленні товару, та прийняв рішення №110010000/2015/600377/1 про коригування митної вартості товару, відповідно до якого його митну вартість визначено за резервним методом.

Підставою для прийняття зазначених актів індивідуальної дії, за доводами відповідача, послугувало те, що: товар імпортовано за контрактом від 29.04.2015 № 15-0835-12, який заявлений декларантом як непрямий, тобто укладений не з виробником оцінюваного товару, а договір із третіми особами, що пов`язаний із договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, не надано; в представлених до митного оформлення документах відсутнє зазначення вмісту Fe, від якого в пропорційному відношенні залежить ціна поставленого товару; рахунки постачальника-нерезидента та виробника не містять жодних печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць; товариством не надано відомостей, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваних товарів.

Правомірність та обґрунтованість рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. В той же час, такі повноваження Митниці повинні реалізовуватися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Відповідно до ст..49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження органу доходів і зборів щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, орган доходів і зборів зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як свідчать встановлені обставини справи, фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки Митниці про те, що подані позивачем до митного оформлення документи у повній мірі не підтверджували заявлену митну вартість товару, а також ненадання декларантом витребувані Митницею додаткові документи.

З приводу таких підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості товару суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так обґрунтовуючи розбіжності у наданих позивачем документах, митний орган посилався на те, що товар імпортовано за контрактом №15-0835-12 від 29.04.2015 року, додаток №3 від 06.05.2015 року, що заявлений декларантом ПАТ «ДМКД» як непрямий, тобто укладений не з виробником оцінюваного товару. Договір із третіми особами, що пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, в пакеті документів, приєднаних до ЕМД, декларантом ПАТ «ДМКД» не наданий.

З приводу такої позиції відповідача слід зазначити те, що оцінка методики ціноутворення продавця (ТОВ «Русская горно-металлургическая компания») як умова договору з його постачальником (виробником) продукції не є елементом перевірки складових числового значення митної вартості в розумінні ст.58 Митного кодексу України. При цьому рахунки по взаємовідносинам продавця товару з третьою особою (виробником), на зміст яких послався митний орган, не є обов`язковими документами відповідно до частини 2 ст.53 МК України, а наведені в цих рахунках відомості щодо ціни товару, не суперечать економічній обґрунтованості заявленої позивачем митної вартості товару за основним методом.

Отже аргументи митного органу про не надання до митного оформлення договору із третіми особа, не можливо визнати такими, що обґрунтовують позицію відповідача про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документів.

Необгрунтованими суд апеляційної інстанції вважає і аргументи відповідача про ненадання до митного оформлення відомостей щодо транспортної складової у вартості оцінюваних товарів, оскільки згідно зовнішньоекономічного контракту та наданих позивачем документів підтверджено здійснення поставки на умовах СРТ - ст.Дніпродзержинськ Придніпровська з/д, які передбачають несення витрат на поставку товару до вказаного пункту призначення продавцем, отже витрати на транспортування товару включені у вартість товару.

При цьому, слід звернути увагу на те, що положення частини 2 ст.53 Митного кодексу України , в такому випадку, не передбачають необхідності окремо надання транспортних (перевізних) документів.

З приводу додаткового витребуваних митним органом документів суд апеляційної інстанції вважає зазначити те, що хоча митний орган і має повноваження витребувати додаткові документи, але такі повноваження, відповідно до ст.53 МК України, обумовлені необхідністю перевірки правильності визначення митної вартості, що вказує на те, що митний орган може витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

У спірному випадку відповідач витребував у позивача додаткові документи за всім переліком, що передбачено частиною 3 статті 53 МК України, безвідносно перевірки саме тих обставин, які ним розцінені як суттєві розбіжності, та в подальшому ненадання позивачем таких додаткових документів використано для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Оскільки у спірному випадку позивачем було надано до митного оформлення документи, які дозволяли ідентифікувати поставлений товар, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом, то сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів, не міг бути підставою для відмови в митному оформленні товару.

Надаючи оцінку аргументам позивача про необґрунтованість самих розрахунків митної вартості, які зроблені відповідачем, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так при здійсненні контролю співставлення, тобто порівняння рівня заявленої митної вартості з інформацією, наявною у митного органу щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів митне оформлення яких вже здійснено посадовою особою митниці встановлено, що в базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи (далі - ЄАІС) була відсутня інформація щодо митних оформлень, за якими ввезено ідентичний товар «концентрат залізорудний агломераційний» за посередницькими угодами.

В той же час, містилась інформація щодо митного оформлення ідентичного товару «концентрат залізорудний агломераційний» (за прямим контрактом, враховуючи якісні показники за вмістом Fе - в середньому від 66,1%-66,6%) на умовах СРТ Дніпродзержинськ МД №110010000/2015/020288 від 13.03.2015 - середня вартість одиниці товару 2,8569 руб.РФ/т, МД №110010000/2015/020301 від 13.03.2015 - середня вартість одиниці товару 2,8534 руб.РФ/т, при базовій ціні сировини з базовим вмістом Fе 66% на рівні 2263,00 руб.РФ/т, без ПДВ та вартості плати за перевезення, при цьому вартість перевезення - 580 руб.РФ/т.

Таким чином, митний орган визначив, що базова ціна сировини з базовим вмістом Fе 66% на умовах СРТ Дніпродзержинськ «концентрату залізорудного агломераційного» за прямим контрактом складає 2,843 руб.РФ/т.

З рішення про коригування митної вартості вбачається, що для розрахунку митної вартості за методом 2-ґ відповідачем за основу взято базову митну вартість ідентичного товару за МД 110010000/2015/020288 від 13.03.2015 року, за якою здійснено постачання на ідентичних умовах, і, з урахуванням коригування в залежності від відхилення вмісту в концентраті Fe, додано самостійно розраховану митним органом комерційну надбавку посередника.

При цьому, для розрахунку рівня цієї комерційної надбавки відповідач взяв за основу вартість товару на внутрішньому ринку виробника (1290 руб.РФ/т) із його рахунків на адресу продавця (ТОВ «Русская горно-металлургическая компания»), що суперечить обмеженням для застосування резервного методу згідно п.3 ч.3 ст.64 МК України.

До цієї вартості на внутрішньому ринку додано вартість транспортування одиниці товару (580 руб.РФ/т) за зовнішньоекономічним контрактом, митне оформлення якого здійснено за МД №110010000/2015/020288 та №110010000/2015/020301 від 13.03.2015 року, і таким чином визначено базову вартість виробника за прямим зовнішньоекономічним контрактом (1870 руб.РФ/т.), після чого віднято цю суму від базової вартості одиниці товару, яку задекларував позивач у спірній МД № 110010000/2015/20052 за ціною договору (1963,69 руб/т) і отримано суму 93,69 руб.РФ/т, яку відповідач визначив як торгівельна надбавка посередника.

Після цього відповідач, шляхом додавання до повної митної вартості товару за ціною договору за МД №110010000/2015/020288, №110010000/2015/020301 від 13.03.2015 року, розрахованої ним торгівельної надбавки посередника, визначив середню митну вартість за резервним методом в розмірі 29367 руб.РФ/т. (2843руб.РФ/т + 93,69 руб.РФ/т.), яку і наведено в рішенні про коригування митної вартості та застосування якої визначено у картці відмови як умова здійснення митного оформлення позивачем партії товару.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.64 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера.

Отже розрахунки митної вартості, які зроблені відповідачем, не можливо визнати обґрунтованими.

Скасовуючи постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року, суд касаційної інстанції зазначив про те, що судом апеляційної інстанції не було перевірено правильність висновків суду першої інстанції, зокрема, в частині відсутності в наданих

позивачем до митного оформлення документах зазначення вмісту Fе, від якого в пропорційному відношенні залежить ціна імпортованого товару.

З приводу таких висновків суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що у поданій позивачем митній декларації №110010000/2015/021012 було визначено найменування імпортованого товару «залізорудний концентрат» з вмістом Fе-66,0%. При цьому, саме виходячи із такого значення (Fе-66,0%) митний орган визначав митну вартість товару - базова ціна сировини з базовим вмістом Fе 66% на умовах СРТ Дніпродзержинськ «концентрату залізорудного агломераційного» за прямим контрактом складає 2,843 руб.РФ/т.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що встановлені обставини справи свідчать про необґрунтованість оскаржуваного рішення Митниці про визначення митної вартості товару, що є підставою для його скасування.

Наслідком скасування рішення про коригування митної вартості є і скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки її видано у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості.

Отже за наслідками розгляду справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення та прийняття нової постанови про задоволення позову.

З огляду на задоволення позову на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, у вигляді сплаченого судового збору: за подання позову 2436,0грн. та за подання апеляційної скарги 2679,60грн., а всього 5115,60грн. Вказані судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби як правонаступника Дніпропетровської митниці ДФС.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року у справі №804/16078/15 скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №110010000/2015/600377/1 від 29.05.2015 року визнати неправомірним та скасувати.

Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2015/20052 від 29.05.2015 року визнати неправомірною та скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» судові витрати в розмірі 5115 (п`ять тисяч сто п`ятнадцять) гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, які визначені ст.329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 10.12.2019р.

Повне судове рішення складено 13.12.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк