Справа № 120/3709/19-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 грудня 2019 р. Справа № 120/3709/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян Марини Бондівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити йому пенсію із зменшенням пенсійного віку з червня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що звернувшись до відповідача із заявою про призначення пенсії, отримав відмову № 4143/10-1-30/03 від 13.08.2019 року. Підставою відмови зазначено, що для призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" станом на 01.01.1993 рік документально не підтверджено 4-х років роботи чи проживання у зоні посиленого радіологічного контролю.

Позивач вважає, що у нього наявні всі передумови для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 18.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Також відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

06.12.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позов. Зазначив, що обов`язковою умовою, яка передбачає право особи на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є встановлення факту постійного проживання чи роботи в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 року не менше 4 років. Разом з тим, подані позивачем документи в їх сукупності такого факту не підтверджують, оскільки враховуючи надану позивачем довідку № 858 від 25.04.2019 року видану відділом ведення реєстру територіальної громади Ладижинської міської ради, в якій зазначено, що позивач був зареєстрований та проживав в м. Ладижин в період з 06.12.1985 року по 16.08.1988 року, з 28.09.1990 року по теперішній час. Проте, записи трудової книжки в період з 15.03.1985 року по 25.07.1988 року вказують про те, що позивач служив в органах внутрішніх справ УВС Вінницького облвиконкому та працював на території Російської Федерації в "Мостотряді № 4" містобудівного тресту № 10, у місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі з 12.09.1988 року по 27.10.1990 роки, що виключає підтвердження постійного місця проживання в даний період в зоні радіоактивного забруднення. Оскільки документи не підтвердили інформацію про період постійного проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, в відповідача відсутні підстави для призначення пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку у відповідності до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За таких обставин відповідач просить суд відмовити у задоволені заявленого позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 263 КАС України розгляд справ за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи здійснюється судом у письмовому провадженні в строк не більше 30 днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас частиною четвертою статті 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), що підтверджується копією посвідчення Серії НОМЕР_1 від 18.10.1993 року.

24.05.2017 року позивач звернувся до Бершадського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зменшенням пенсійного віку. До заяви додав пакет підтверджуючих документів.

За наслідком розгляду заяви позивача Бершадське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області розпорядженням від 17.08.2017 року № 12 відмовило у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку у зв`язку з не підтвердженням факту постійного проживання на території зони радіоактивного забруднення.

У 2019 році позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зменшенням пенсійного віку.

Рішенням від 01.08.2019 року № 21 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовило у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку у зв`язку з не підтвердженням факту постійного проживання на території зони радіоактивного забруднення.

Приймаючи таке рішення відповідач керувався тим, що згідно записів трудової книжки заявника, з 15.03.1985 року по 25.07.1988 року позивач служив в органах внутрішніх справ УВС Вінницького облвиконкому та з 12.09.1988 року по 27.10.1990 рік працював на території Російської Федерації в "Мостотряді № 4" містобудівного тресту № 10 у місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, що, на думку відповідача, вказує на неможливість постійного проживання в даний період в зоні радіоактивного забруднення. Таким чином відповідач робить висновок, що з поданих позивачем документів про період проживання або роботи у зазначеній зоні недостатньо для призначення зі зниженням пенсійного віку.

Не погоджуючись з такими рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України від 28.02.1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII).

Статтею 11 Закону № 796-XII визначено осіб, які належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, якими згідно пункту 4 частини першої цієї статті є: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до частини 4 статті 14 Закону № 796-XII для встановлення пільг і компенсацій особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, визначаються до категорії "4".

Згідно зі статтею 15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Визначення рівнів забруднення, доз опромінення, відновлення їх шляхом розрахунку здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідних державних органів та обласних державних адміністрацій.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону 796 -ХІІ.

Так, згідно частини першої вказаної норми, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Потерпілими від Чорнобильської катастрофи, за змістом абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 55 Закон № 796 -ХІІ, вважаються особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. У цьому випадку зменшується вік для виходу на пенсію на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Таким чином, в даному випадку необхідними умовами виходу на пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 5 років, як для осіб, які постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю, є наявність двох підтверджених обставин, а саме факту проживання у зоні посиленого радіоактивного контролю протягом 4 років станом на 01.01.1993 року для можливості виходу на пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки та проживання на такій території ще протягом 9 років для додаткового зменшення пенсійного віку ще на 3 роки.

Тобто, загалом для зниження пенсійного віку на 5 років особа має проживати на відповідній території 4 роки до 01.01.1993 року та 9 років після 01.01.1993 року.

Як свідчать матеріали справи, згідно довідки № 858 від 25.04.2019 року Відділу ведення реєстру територіальної громади Ладижинської міської ради зазначено, що позивач в період з 06.12.1985 року по 16.08.1988 року, з 28.09.1990 року по теперішній час був зареєстрований та проживав в м. Ладижин.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 року № 106 м. Ладижин Тростянецького району Вінницької області віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 4.

Перелік документів, що подаються до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії, встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1.

Відповідно до пункту 1 Порядку 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з пунктом 2.1 вищевказаного Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додається, зокрема, документ, який засвідчує особливий статус особи, а саме посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Отже, як видно з наведеної норми, у довідці має бути зазначено період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, та така має бути видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Як свідчать матеріали справи, вказані вимоги Порядку позивачем були дотримані, та надано до поданої заяви як копію посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю Серії НОМЕР_1 від 18.10.993 року так і довідки про період (періоди) проживання на території м. Ладижин Вінницької області.

При цьому, дослідивши подану позивачем довідку про зареєстроване місце його проживання № 858 від 25.04.2019, суд встановив, що остання містить чітко визначені періоди проживання позивача, місце проживання та суб`єкта виготовлення відповідної довідки (Відділ ведення реєстру Ладижинської територіальної громади), який є органом місцевого самоврядування.

Враховуючи наведене, підстав для неприйняття до уваги вказаної довідки та неврахування відповідних періодів проживання позивача на території радіоактивного забруднення при розгляді заяви про призначення пенсії у відповідача не було.

Разом з тим, суд враховує, що Вінницькою облдержадміністрацією в 18.10.1993 року позивачу було видано посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) Серії НОМЕР_2 .

Слід вказати, що Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Порядок) затверджений порядок, який регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 2 Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Отже, за наявності підстав передбачених статтею 14 Закону особі видається відповідне посвідчення, яке надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та після отримання такого посвідчення, особа вважається такою, що має статус потерпілої від ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до статті 11 Закону.

Пунктом 10 Порядку встановлено, що посвідчення видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

Системний аналіз положень статей 9, 14 Закону №796-ХІІ у поєднанні із нормою ч. 3 ст. 65 цього Закону дають підстави дійти до висновку, що основним доказам проживання, роботи або навчання на території зони радіоактивного забруднення чи участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи або посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яке відповідно до змісту ст.14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є підставою для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку (ст. 55 Закону № 796-ХІІ).

З аналізу наведених норм права також слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

На час звернення позивача до суду дане посвідчення В-І №058686 від 18.10.1993 року ніким не скасовано, не визнано недійсним, отже є таким, що підлягає для застосування і надання пільг, встановлених Законом №796-ХІІ. Однією із пільг є зменшення віку, необхідного для призначення і виплати пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону №796-ХІІ.

Таким чином, наявність у позивача зазначеного посвідчення є достатнім підтвердженням факту, що він на протязі 4 років до 01.01.1993 року проживав або постійно працював у зоні посиленого радіоекологічного контролю. Обставини проживання позивача після 01.01.1993 року на протязі 9 років на відповідній території підтверджуються відомостями про зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 (в період з 09.02.1993 року по даний час) згідно довідки № 858 від 25.04.2019 року.

Тобто, досліджені судом обставини справи вказують на те, що позивачем дотримано усіх вимог, за наявності яких останній має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років як особа, яка постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 1 січня 1993 року та наступних 9 років після цієї дати.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

При цьому, частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Поряд із цим, дія - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень (органу чи посадової особи). Бездіяльність в свою чергу це не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити. Бездіяльність як правило, пасивна поведінка.

Як встановлено матеріалами справи, Головне управління ПФУ у Вінницькій області розгянувши заяву ОСОБА_1 відмовило у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку рішенням від 01.08.2019 року № 21, тобто вчинило певні дії.

За таких обставин, задля ефективного захисту порушених прав позивача суд доходить висновку про визнання рішення Головного управління ПФУ у Вінницькій області від 01.08.2019 року № 21 про відмову позивачу в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправним та його скасування.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема у випадку, якщо пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки ОСОБА_1 вперше звернувся із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку 24.05.2017 року, тому саме з 24.05.2019 року необхідно зобов`язати відповідача призначити пенсію відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 1 статті 6 КАС України).

З огляду на вищенаведене, заявлений адміністративний позов належить задовольнити частково.

З урахуванням вимог частини 1 статті 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 768,40 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 01.08.2019 року № 21 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку на п`ять років згідно ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 24.05.2017 року.

В інші частині вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, )

Суддя Мультян Марина Бондівна