Справа № 140/3339/19
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року ЛуцькСправа № 140/3339/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) звернулося в суд з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - УДВС ГТУЮ у Волинській області, відповідач) про скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області у Волинській області Турчинського В. В. від 29.10.2019 року ВП 55724723 про накладення на Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.07.2017 року Луцьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України на виконання постанови Луцького міськрайонного суду від 31.05.2017 року по справі №161/4658/17 в добровільному порядку проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням виплаченої матеріальної допомоги. Представник позивача вказує, що листом від 15.02.2018 року Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області в черговий раз повідомило державного виконавця про те, що рішення суду виконано, проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням матеріальної допомоги в сумі 28424,13 з 21.02.2017 року із врахуванням раніше виплачених сум. Зазначено, що виплату пенсії в новому розмірі разом з доплатою за попередній період проведено 09.08.2018 року. Крім того, представником позивача вказано, що розмір пенсії ОСОБА_1 до перерахунку становив 7464,25 грн., в тому числі 342,52 грн. індексації, після перерахунку - 8159,17 грн., розмір пенсії підвищився на 694,92 грн., а тому індексація не нараховувалася, оскільки сума підвищення більша за суму індексації. Представник позивача вважає, що ГУ ПФУ у Волинській області виконано рішення суду, здійснено відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 та проведено доплату належної йому суми, а тому постанова про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 02.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами Розділу 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що на підставі листа Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 22.08.2016 року у якому зазначено, що рішення суду у справі №161/4658/17 виконано, виконавче провадження було завершено 04.09.2017 року на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, на адресу відділу надійшла постанова Львівського апеляційного суду №876/12148/17 від 11.01.2018 року, якою скасовано постанову державного виконавця від 04.09.2017 року про закінчення виконавчого провадження, а тому державним виконавцем 06.02.2018 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. Представник відповідача вказує, що з даної ухвали суду вбачається, що рішення суду не виконано, оскільки державний виконавець при вирішенні питання про закінчення виконавчого провадження належним чином не взяв до уваги заяву ОСОБА_1 від 14.08.2017 року, не з`ясував чи отримав ОСОБА_1 місячний перерахунок пенсії, чи проведено індексацію розміру цієї суми, які саме кошти, у якому розмірі та коли були перераховані пенсійним органом ОСОБА_1 на виконання постанови суду. У свою чергу зазначає, що 15.02.2018 року до відділу надійшов лист Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області з якого вбачається, що рішення суду виконано, однак до відділу звернувся стягувач із заявою від 26.02.2018 року в якій вказує, що рішення суду в повному обсязі не виконано, оскільки згідно з проведеного розрахунку: середньомісячний розмір матеріальної допомоги становить 1184,34 грн. та призначений перерахунок сум до пенсії у розмірі 90% складає - 1065,90 грн. Водночас, орган пенсійного фонду сплачував ОСОБА_1 пенсію за період лютий 2017 року - січень 2018 року перерахунок сум до пенсії з матеріальної допомоги у розмірі 694,91 грн. на місяць, а отже ОСОБА_1 недоотримано виплати до пенсії за 11 місяців на загальну суму понад 4080,00 грн. Враховуючи вищевикладене, державним виконавцем 27.02.2018 року винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду та зобов`язано виконати рішення суду протягом десяти робочих днів. Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року у справі №161/4152/18 позов Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про скасування постанови про накладення штрафу залишено без розгляду. У свою чергу ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2019 року апеляційну скаргу Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року повернуто скаржнику. Згідно повідомлення стягувача від 21.10.2019 року рішення суду залишається невиконаним, ОСОБА_1 вказує, що щомісячно недоотримує пенсію в сумі 370,99 грн. Враховуючи вищезазначене, державним виконавцем за повторне невиконання рішення суду накладено штраф на боржника в подвійному розмірі в сумі 10200,00 грн. З наведених підстав представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Крім того, представник відповідача просив розгляд справи здійснювати без участі представника УДВС ГТУЮ у Волинській області.

У судовому засіданні 09.12.2019 року представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні 09.12.2019 року було оголошено перерву до 14:30 год. 12.12.2019 року.

У судове засідання 12.12.2019 року представники позивача та відповідача не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Частиною дев`ятою статті 205 КАС України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, оскільки неприбуття у судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2017 року у справі №161/4658/17 частково задоволено позов ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дії Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду щодо відмови провести йому перерахунок пенсії з урахування виплаченої матеріальної допомоги в сумі 28424,13 грн. у період з 01.12.2004 року по 30.11.2006 року та зобов`язано ОУПФ здійснити перерахунок (вчинити дію) та виплату ОСОБА_1 пенсії як колишньому державному службовцю по інвалідності ІІ групи, з урахуванням положень Закону України №3723-XII, що діяла на час призначення пенсії, з урахуванням суми виплаченої Волинською обласною радою матеріальної допомоги в сумі 28424,13 грн у період з 01.12.2004 по 30.11.2006 включно та здійснювати виплату недоотриманої суми пенсії з 21.02.2017 із врахуванням раніше виплачених сум.

29.10.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Турчинським В. Є. винесено постанову про накладення штрафу на Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області за повторне невиконання рішення суду розмірі 10200 грн. на підставі виконавчого листа №161/4658/17 виданого 01.08.2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області (а.с.8-9).

В оскаржуваній постанові зазначено наступне: «На підставі листа Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області №11295/02-15 від 22.08.2016 року, у якому зазначено, що рішення суду у справі №161/4658/17 виконано, виконавче провадження було завершено 04.09.2017 року на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, на адресу відділу надійшла постанова Львівського апеляційного суду №876/12148/17 від 11.01.2018 року, якою скасовано постанову державного виконавця від 04.09.2017 року про закінчення виконавчого провадження, а тому державним виконавцем 06.02.2018 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. З даної ухвали суду вбачається, що рішення суду не виконано, оскільки державний виконавець при вирішенні питання про закінчення виконавчого провадження належним чином не взяв до уваги заяву ОСОБА_1 від 14.08.2017 року, не з`ясував чи отримав ОСОБА_1 місячний перерахунок пенсії, чи проведено індексацію розміру цієї суми, які саме кошти, у якому розмірі та коли були перераховані пенсійним органом ОСОБА_1 на виконання постанови суду. У свою чергу зазначено, що 15.02.2018 року до відділу надійшов лист Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, з якого вбачається, що рішення суду виконано. Однак до відділу звернувся стягувач із заявою від 26.02.2018 року в якій вказує, що рішення суду в повному обсязі не виконано, оскільки згідно з проведеного розрахунку: середньомісячний розмір матеріальної допомоги становить 1184,34 грн. та призначений перерахунок сум до пенсії у розмірі 90% складає - 1065,90 грн. Водночас, орган пенсійного фонду сплачував ОСОБА_1 пенсію за період лютий 2017 року - січень 2018 року перерахунок сум до пенсії з матеріальної допомоги у розмірі 694,91 грн. на місяць, а отже ОСОБА_1 недоотримано виплати до пенсії за 11 місяців на загальну суму понад 4080,00 грн. Враховуючи вищевикладене, державним виконавцем 27.02.2018 року винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду та зобов`язано виконати рішення суду протягом десяти робочих днів. Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року у справі №161/4152/18 позов Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про скасування постанови про накладення штрафу залишено без розгляду. У свою чергу ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2019 року апеляційну скаргу Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року повернуто скаржнику. Згідно повідомлення ОСОБА_1 від 21.10.2019 року рішення суду залишається невиконаним».

У свою чергу рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови провести перерахунок пенсії позивача з врахування виплаченої матеріальної допомоги в сумі 28424,13 грн. у період з 01.12.2004 року по 30.11.2006 року включно, а також здійснити виплату недоотриманої суми пенсії з 01.12.2006 року по 20.02.2017 року включно, із врахуванням індексацій за 2006-2017 роки та раніше виплачених сум; зобов`язання відповідача перерахувати позивачу пенсію з врахуванням положень Закону України «Про державну службу» із застосуванням показника заробітної плати з врахуванням сум виплаченої матеріальної допомоги в сумі 28424,13 грн. у період з 01.12.2004 року по 31.11.2006 року включно та здійснити виплату недоотриманої сум пенсії за період з 01.12.2006 року по 20.02.2017 року включно, із врахуванням індексацій за 2006-2017 роки та раніше виплачених сум; визнання неправомірними дій Луцького об`єднаного управління пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 завірених копій підтверджуючих документів про середньомісячний розмір перерахунку суми до пенсії з врахуванням виплаченої матеріальної допомоги у період з 01.12.2004 року по 30.11.2006 року включно та її індексації.

У даному рішенні судом зроблено висновок, що вимога позивача в частині здійснення перерахунку та проведення виплати з врахуванням виплаченої матеріальної допомоги в сумі 28424,13 грн. у період з 01.12.2004 року по 30.11.2006 року та за період з 01.12.2006 року по 20.02.2017 року включно із врахуванням проведеної індексації заявлена безпідставно, оскільки судом був вирішений спір щодо перерахунку пенсії позивачу та визначено конкретну дату, з якої має здійснюватися виплата недоотриманої суми пенсії. Щодо проведення індексації пенсії ОСОБА_1 з 21.02.2017 року судом вказано, що відповідно до статей 3, 4 Закону №1282-ХІІ індекс інфляції споживчих цін, що перевищив поріг 101 відсоток, може бути застосованим для індексації пенсії тільки у місяці що настає після опублікування індексу споживчих цін за попередній місяць, що слідує за базовим, але у зв`язку з тим, що вказаний місяць, коли може бути застосована індексація, збігається із щоквартальним підвищенням пенсії, відповідно до приписів абзацу першого пункту 5 Порядку індексація у базовому місяці не проводиться, а тому судом зроблено висновок про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити виплату індексації пенсії ОСОБА_1 (а.с.15-17).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2018 року без змін. У даній поставі судом зроблено висновок, що здійснення ОУПФ на виконання постанови перерахунку пенсії позивача не може слугувати підставою для нового обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації у зв`язку із зростанням його грошових доходів, оскільки фактично збільшення таких доходів не відбулось. Перерахунок пенсії на підставі судового рішення є відновленням порушеного права ОСОБА_1 та отримання належної йому виплати у встановленому законодавством розмірі та не може бути підставою для здійснення нової індексації із застосуванням нового рівня споживчих цін. (а.с.18-19).

Також судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області реорганізовано шляхом приєднання до ГУ ПФУ у Волинській області, яке є його правонаступником (а.с.23).

Вважаючи постанову про накладення штрафу незаконною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно частин першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Із вищезазначених норм слідує, що підставою для застосування штрафу є невиконання судового рішення саме за відсутності поважних причин.

Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф виконавець (державний чи приватний) зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 у справі №537/3986/16-а.

З матеріалів справи, зокрема, з розпорядження Луцького об`єднаного управління ПФУ від 07.07.2017 року № 820965, вбачається, що розмір пенсії, що належить до виплати ОСОБА_1 становить 8159,17 грн. і обраховується з таких складових: 28424,13:24=1184,33 грн. - розмір матеріальної допомоги, 42146:24=756,11 грн. - надбавка за особливий характер роботи, 8440,61:24=351,69 грн. - премія, 1649,60 грн. - надбавка за вислугу років, 140 грн. - ранг, 3984 грн. - оклад, що в сумі становить 9065,74 грн. Сума пенсії визначається у розмірі 90 % від заробітку і складає 8159,17 грн.

В оскаржуваній постанові відповідач зазначає, що стягувач - ОСОБА_1 не погоджується з розміром матеріальної допомоги, яка включена до складових заробітку, внаслідок чого, на думку стягувача, він недоотримав 4080 грн. пенсії.

При розгляді справи судом встановлено, що обрахунок заробітку, з якого обчислюється пенсія, органом пенсійного фонду було здійснено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», яка була чинною на момент виникнення у ОСОБА_1 права на пенсію. Згідно пункту 1 Постанови розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Середньомісячна сума зазначених виплат за 24 або 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією чи за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно на 24 або на 60. Пунктом 3 Постанови встановлено, що посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до законів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії .

Враховуючи викладене, суд вважає, що органом пенсійного фонду було правомірно обраховано пенсію ОСОБА_1 у розмірі 8159,17 грн., в т. ч. 90 відсотків від розміру матеріальної допомоги в сумі 1184,33 грн., який обрахований шляхом ділення суми матеріальної допомоги на 24 відповідно до вищевказаних вимог Постанови № 865, а мотиви стягувача про перерахунок суми пенсії з матеріальної допомоги у розмірі 694,91 грн. не знайшли підтвердження при розгляді справи судом.

Щодо індексації розміру пенсії судом встановлено наступне.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 року у справі № 876/2014/18 у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії встановлено, що пенсія ОСОБА_1 індексувалася по 20.02.2017 року.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Згідно розпорядження Луцького об`єднаного управління ПФУ від 07.07.2017 року № 820965 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії, внаслідок якого сума пенсії становить 8159,17 грн. До проведення перерахунку розмір пенсії з урахуванням індексації в сумі 342,52 грн. становив 7464,25 грн. Отже, сума підвищення розміру пенсії - 694,92 грн.

Оскільки сума підвищення грошового доходу (694,92 грн.) перевищила суму індексації (342,52 грн.), суд погоджується з позивачем про відсутність підстав для нарахування індексації.

Враховуючи наведені вище обставини та норми чинного законодавства, суд вважає, що підстави для застосування штрафу у розмірі 10200 грн. за невиконання судового рішення відсутні, оскільки при розгляді справи судом було доведено правомірність дій органу пенсійного фонду при перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 , а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відтак, з наведених вище підстав та виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Тобто, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача судовий збір не стягується.

Таким чином, оскільки у спірних правовідносинах позивач виступає як суб`єкт владних повноважень та у даній справі задоволено позов суб`єкта владних повноважень, тому судові витрати позивача у вигляді сплаченого згідно із платіжним дорученням №2077 від 22.11.2019 року судового збору у розмірі 1 921 грн. стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 268-269, 287 КАС України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Турчинського Володимира Євгенійовича №55724723 від 29 жовтня 2019 року про накладення штрафу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко