Справа № 214/7689/19
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/7689/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 листопада 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Улятовській М.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Єременко Ольги Олександрівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом 11 жовтня 2019 року, в якому просить суд: скасувати постанову серії ЕАК № 1600359 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, винесену 8 жовтня 2019 року інспектором роти № 1 батальйону № 2 Полку ПП у м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП Єременко О.О.

В обґрунтування позову зазначає наступне. 8 жовтня 2019 року приблизно о 15 годині 08 хвилин позивач, керуючи автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений інспектором ПП Єременко О.О., яка цього ж дня винесла відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1600359, посилаючись на те, що він начебто керуючи автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з`їжджаючи з кільця площі О.Поля на вул. Володимира Великого в м. Кривому Розі не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку руху при повороті, чим порушив п.п.9.2 «б» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. Відповідно до вищевказаної постанови до нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Дотримання даних вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови у судовому порядку. З вищевказаним правопорушенням позивач не погоджується в повному обсязі, а постанову вважає протиправною та такою, що не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з наступних підстав. По-перше, вказане інспектором роти нібито скоєне позивачем адміністративне правопорушення не відповідає дійсності, адже згідно п. 9.2 (б) ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Так, він, керуючи автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 8 жовтня 2019 року о 15 годині 08 хвилин з`їжджав в м. Кривому Розі з кільця площі Олександра Поля на вулицю Володимира Великого в м. Кривому Розі, та подав відповідний світловий сигнал перед поворотом, однак був зупинений інспектором УПП в м. Кривому Розі, яким винесено постанову про накладення на мене адміністративного стягнення. Працівникам поліції він повідомив, що правопорушення не визнає та попросив переглянути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, оскільки був впевнений та стверджував, що подав сигнал потрібного повороту автомобіля. Інспектор на його вимогу надала переглянути на місці зупинки автомобіля відеозапис. Однак, позивач звертає увагу суду на те, що вказаний відеозапис фактично не містить належного доказу щодо вчинення ним інкримінованого йому правопорушення. Інспектором лише було запропоновано сплатити штраф на місці зупинки транспортного засобу. Тому вважає, що інспектор не законно винесла постанову в справі про адміністративне правопорушення. По-друге, позивач звертає увагу на те, що відповідачем було порушено ст. 63 Конституції України, відповідно до якої позивачеві не було в повному обсязі роз`яснено його процесуальні права, а також не роз`яснено порядок оскарження вищезазначеної постанови. По-третє, інспектором було допущено порушення закону, оскільки ст.33 КУпАП встановлені загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення. Так, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Інспектор, вирішуючи питання про застосування до позивача виду і розміру адміністративного стягнення за нібито порушення ПДР України, не дотрималася загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, не врахувала його особу, майновий стан, що призвело до неправильного визначення виду і/або розміру адміністративного стягнення. Крім того, згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, повинні міститися відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Доказами на підставі ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, провину даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото-i кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами. За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких є фото чи відеозапис.

Як зазначено позивачем вище, відео з нагрудної камери інспектора, який він переглянув, не містить беззаперечних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме: порушення вимог п. 9.2 (б) ПДР України, (порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху), за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. Оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення, проте фактично фіксація велася на боді-камеру інспектора, отже, в порушення ч.3 ст.283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення. У силу принципу презумпції невинуватості, що діє в адміністративному судочинстві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. Таким чином, на переконання позивача, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, оскільки він не порушував ПДР України, що підтверджується відсутністю доказів у інспектора ПП в м. Кривому Розі.

Присутній в судовому засіданні ОСОБА_1 пред`явлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. В подальшому в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином, заяв про відкладення розгляду справи від нього суду не надходило. 20 листопада 2019 року через канцелярію позивач подав заперечення на відзив позивача з викладенням доводів, аналогічних тим, що зазначені в позові.

Відповідачка - інспектор Єременко О.О. в судові засідання не прибула, будучи повідомленою належним чином, згідно клопотання, викладеного у відзиві, просить справу розглядати без її участі. Відповідно до позиції, викладеної у відзиві на позов, зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вважає винесену нею постанову законною. Свої заперечення мотивувала наступним. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до п.9.2 «б» ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту перед перестроюванням, поворотом чи розворотом. Так, відповідачкою під час патрулювання 8 жовтня 2019 року приблизно о 14.56 год. був помічений транспортний засіб марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого, з`їжджаючи з кільця площі О.Поля на вул. Володимира Великого в м. Кривому Розі, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку руху при повороті. Згідно зі ст.251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відповідно до ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Після того, як були помічені ознаки того, що позивач порушив ПДР України, останній був нею зупинений, вона підійшла до автомобіля, представилася згідно з п.3 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", після чого згідно з п.1.1 та п.2 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" повідомила про причину зупинки. Після того попросила пред`явити водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб. Зачитала позивачу його права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, що зафіксовано на боді-камеру (№ ...0289) на 04.00 хв. В позові позивач стверджує, що йому не в повному обсязі були зачитані його права. При цьому відповідачка звертає увагу, що на відео зафіксовано, коли позивачу зачитувались процесуальні права, він не забажав з ними ознайомлюватися та сказав, що йому не потрібно їх зачитувати, адже йому це не цікаво. Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, перейшла до розгляду адміністративної справи стосовно позивача. Під час розгляду справи на запитання, що можете пояснити стосовно вчиненого правопорушення позивач нічого не відповів. Після з`ясування усіх фактичних даних інспектором було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме: користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, інспектором було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1600359 від 8 жовтня 2019 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст.ст.287-289 КУпАП. Отже, вищезазначені вимоги закону відповідачкою як суб`єктом владних повноважень, були дотримані. Оскільки в ст. 268 КУпАП передбачені права особи яка притягається до адміністративної відповідальності, а не обов`язок поліцейського, тому вона неодноразово запитувала, чи бажає позивач скористуватися правами передбаченими ст. 268 КУпАП, та позивач відповів, що бажає щоб попередили та відпустили. Також не погоджується відповідачка з тим, що інспектор під час винесення постанови проігнорував вимоги ст. 33 КУпАП. З даним твердженням не погоджується, оскільки ст.33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, утому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Не погоджується з позивачем, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, оскільки в постанові зазначено боді-камеру АЕ00116. Отже, при винесенні оскаржуваної постанови, відповідачка керувалася КУпАП, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяла в межах правового кола і не порушувала норми процесуального права. Крім того, просить суд врахувати судову практику, а саме рішення по справі № 213/4027/18 в спірному випадку позивачем зобов`язаний надати докази на підтвердження обставин, які викладені у позовній заяві, а також доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. В своєму позові позивач посилається на те, що дане адміністративне правопорушення він не вчиняв, оскільки вмикав покажчик повороту, але на відео №...0289 на хв. 01.20 чітко видно факт вчиненого позивачем адміністративного правопорушення. Доказів того, що факт правопорушення не мав місце з боку позивача, останній суду не надав. Факт скоєння правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КУпАП постановою про адміністративне правопорушення, відеозаписом з персонального відеореєстратора. По суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевказане, на переконання відповідачки, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Під час розгляду справи судом досліджені наступні докази: постанова про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.3), диск DVD-R з 3 фрагментами відеозаписів (а.с.19).

Відповідно до ст.73 КАС України, суд вважає належними доказами постанову, диск з фрагментами відеозаписів, так як вони стосуються факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності, накладення адміністративного стягнення та мають відношення до справи.

З огляду на те, що в силу п.9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України «Про національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України інспектором ПП зафіксовано у встановленому законом порядку, суд визнає його як належний та допустимий доказ.

Відповідно до ст.74 КАС України, суд вважає допустимими доказами постанову, диск з фрагментами відеозаписів, які одержані з дотриманням вимог КАС України.

Згідно зі ст.75 КАС України, постанову, диск з фрагментами відеозаписів суд вважає достовірними доказами.

На підставі ст. 6 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає їх достатніми для встановлення наступних обставин. При цьому суд керується вимогами ст.77 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

8 жовтня 2019 року приблизно о 14.56 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , з`їжджаючи з кільця площі О.Поля на вул. Володимира Великого в м. Кривому Розі та не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку руху про повороті. Вказані обставини встановлено судом на підставі позову та визнано відповідачем.

8 жовтня 2019 року о 15.10.40 год. інспектором Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП Єременко О.О. винесено постанову серії ЕАК №1600359 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, із накладенням штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.3).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 8 жовтня 2019 року приблизно о 14.56 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , з`їжджаючи з кільця площі О. Поля на вул. Володимира Великого в м. Кривому Розі, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку руху про повороті. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.9.2 «б» ПДР України. Розгляд справи та правопорушення зафіксовано на боді-камеру АЕ00016.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з роз`ясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується підписом позивача в постанові про адміністративне правопорушення та відеозаписом.

Не визнаючи факт вчинення адміністративного правопорушення та вважаючи неправомірною винесену відповідачем постанову, позивач звернувся до суду.

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, КАС України, КУпАП, ПДР України.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ч.2 ст.22 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ст.122 КУпАП в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, з огляду на скорочений порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких здійснюється на місці вчинення правопорушення, під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним порушенням, а відтак доводи позивача в цій частині суд вважає безпідставними.

Згідно зі ст.245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено ст. 280 КУпАП, предмет доказування у справі про адміністративні правопорушення становлять обставини, що підлягають з`ясуванню у справі про адміністративне правопорушення, а саме: наявність події адміністративного правопорушення; особа, яка вчинила протиправні дії (бездіяльність), за якими нормами КУпАП передбачена адміністративна відповідальність; винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення; обставини, що пом`якшують адміністративну відповідальність, і обставини, що обтяжують адміністративну відповідальність; характер і розмір шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням; обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення; інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; причини і умови вчинення адміністративного правопорушення.

Аналізуючи наведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 30 травня 2018 року у справі №337/3389/16-а.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до п. 9.2 «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що під час керування автомобілем він не допускав порушень вимог п.9.2 «б» ПДР України.

З фрагментів відеозаписів на диску DVD-R, долученого до відзиву відповідачем вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу інспектор продемонстрував ОСОБА_4 . відеозапис з фіксацією порушення (запис № …199), чітко роз`яснив причини зупинки та суть вчиненого водієм порушення. При цьому оглядом фрагменту відеозапису №…289 дійсно встановлено, як водій ОСОБА_1 дійсно не увімкнув покажчик повороту під час з`їзду з кільця пл. О. Поля в м. Кривому Розі (час запису 15.01.58 год.). Інспектор поводив себе коректно, роз`яснив водієві процесуальні права, порядок оскарження постанови. Натомість ОСОБА_1 поводив себе агресивно, своєю поведінкою висловлював явну неповагу до суб`єктів владних повноважень та факт порушення заперечував, посилаючись на те, що «зустрінемось в суді».

Таким чином, при винесені постанови про адміністративне правопорушення, відповідачкою вірно з`ясовано всі обставини справи та накладено стягнення в розмірі, передбаченому ч.2 ст.122 КУпАП, що є співмірним виду та характеру вчиненого правопорушення. При цьому, інспектор знаходилася при виконанні своїх службових обов`язків та оцінивши докази винесла постанову в межах своїх повноважень та у спосіб, встановлений законом.

За даних обставин доводи, наведені позивачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією відповідачки та наданими нею доказами, які в своїй сукупності поза розумним сумнівом є свідченням доведеності наявності в діях позивача інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Сумнівів щодо доведеності його вини, які б тлумачились на його користь, у суду немає.

Інші доводи позивача суд залишає поза увагою з огляду на відсутність їх значущості для справи та недоведеність доказами, фактичне ґрунтування на тлумаченні норм права на власний розсуд. Жодних порушень прав позивача, як б свідчили про упереджене ставлення відповідачки до нього чи необ`єктивний розгляд справи, судом не встановлено.

Встановивши у судовому засіданні ту обставину, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ст.122 ч.2 КУпАП, суд вважає, що підстави для задоволення пред`явлених ним вимог відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно з ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст.ст.2, 3, 5, 9, 73-77, 139, 162, 241-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до інспектора роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Єременко Ольги Олександрівни (м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська 11) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Прасолов