Справа № 340/2397/19
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/2397/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку спрощеного (письмового) провадження справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду, з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо невиплати індексації пенсії наростаючим підсумком відповідно до підпункту 1-1 пункту 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, врахувавши при цьому базовий місяць для призначення індексації лютий 2008 року, діючі коефіцієнти інфляції та встановлений прожитковий мінімум доходів громадян, які втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснювати виплату сум індексації пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2018 року, рахуючи місяцем підвищення розміру пенсії для проведення індексації лютий 2008 року, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем протиправно та всупереч приписам Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, відмовлено у виплаті індексації наростаючим підсумком перерахованої пенсії. Посилання відповідача на п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення позивач вважає безпідставним, адже перерахунок пенсії, який був здійснений ОСОБА_1 за рішенням суду, на думку позивача не є підставою для зміни базового місяця індексації пенсії. Тому, просить суд задовольнити адміністративний позов.

26.09.2019 року відповідною ухвалою суду по справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін (а.с.1).

Вказана ухвала направлена учасникам справи за правилами визначеними Кодексом адміністративного судочинства України (а.с.22-24), та ними отримана, про що свідчать відповідні поштові повідомлення про вручення судової кореспонденції (а.с.25-26).

Представником відповідача подано до суду відзив на адміністративний позов, за змістом якого позивач не погоджується із поданим адміністративним позовом, наполягає на правомірності дій посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, вказано, що діяли у відповідності із вимогами чинного законодавства (а.с.27-28).

На виконання процесуальних приписів Кодексу адміністративного судочинства України позивачем подано відповідь на відзив, в якому просить задовольнити адміністративний позов та вважає, що проведений перерахунок її пенсії за рішенням суду відповідачем, не є відновленням її права на індексацію пенсії (а.с.124-125).

Згідно до ст. ст. 262, 263 КАС України, дану справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , національний паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВ УМВС України в Кіровоградській області 22.12.2001 року; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 є пенсіонером за віком (інвалід 2 групи загальне захворювання по опорно-руховому апарату), що посвідчується відповідним посвідченням (а.с.7-8).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області як пенсіонер за віком, отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з 10.11.2009 року; загальний страховий стаж становить 35 років 9 місяців 00 днів, з них 18 років 0 місяців 16 днів на посаді державного службовця (а.с.61).

Позивач є пенсіонеркою та, як вбачається з листа Кропивницького відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 07.08.2019 року №532/Н-03-03, та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 88% від заробітної плати (а.с.15).

З метою здійснення перерахунку пенсії, ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з відповідним позовом з позовними вимогами до Головного управління ПФУ Кіровоградської області, а саме: визнати незаконними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо неврахування всіх сум складових заробітної плати державного службовця за посадою заступника начальника Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому раді; скасувати рішення «Про відмову в перерахунку пенсії» від 28.08.2018 року №197411; зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити обчислення та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.02.2008 року, виходячи з 88% (відсотків) суми заробітної плати державного службовця з урахуванням усіх складових заробітної плати (посадовий оклад - 1204,00 грн., надбавка за ранг (11 ранг) - 70,00 грн., надбавка за вислугу років (25%) - 318,50 грн., надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (50%) - 796,25 грн., премія (10%) - 120,40 грн. "інших виплат" (матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально побутових питань) -1204,00 грн.), що відображені в довідці Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради.

Як вбачається із відомостей Діловодство спеціалізованого суду рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року у справі № 1140/2597/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано незаконними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо неврахування всіх сум складових заробітної плати державного службовця за посадою заступника начальника Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому раді. Визнано протиправним та скасовано рішення «Про відмову в перерахунку пенсії» від 28.08.2018 року №197411. Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити обчислення та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2018 р. по 23.03.2018р., виходячи з 88% (відсотків) суми заробітної плати державного службовця з урахуванням усіх складових заробітної плати (посадовий оклад - 1204,00 грн., надбавка за ранг (11 ранг) - 70,00 грн., надбавка за вислугу років (25%) - 318,50 грн., надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (50%) - 796,25 грн., премія (10%) - 120,40 грн. "інших виплат" (матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально побутових питань) -1204,00 грн.), що відображені в довідці Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради за №22 від 03.10.2018 року, та з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. У задоволенні решти вимог - відмовлено.

При цьому, за результатами апеляційного оскарження вказаного рішення Третім апеляційним адміністративним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року по адміністративній справі №1140/2597/18 - скасовано та прийнято постанову. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області та скасовано рішення №197411 від 28.08.2018 року Головного управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області про відмову ОСОБА_1 в перерахунку призначеної їй пенсії за Законом України «Про державну службу», з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань в розмірі 1204,00 грн., з яких сплачувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, вказаних в довідці управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у м. Кропивницькому ради. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області починаючи з 01 вересня 2018 року здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру призначеної їй пенсії за Законом України «Про державну службу», з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально побутових питань, з яких сплачувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, вказаних в довідці управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у м.Кропивницькому ради. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.11-13).

У відповідності до положень ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, обставини, встановлені вказаними судовими рішеннями судів, є преюдиціальними при вирішенні даної справи по суті.

Судом встановлено, що вказане рішення отримано Кропивницьким відділом обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, управлінням було забезпечено виконання судового рішення в добровільному порядку. Та вказано, що заробітна плата по займаній посаді позивача, з якої здійснено перерахунок пенсії, становить 3713, 15 грн. (у тому числі: посадовий оклад - 1204,00 грн., надбавка за ранг - 70,00 грн., надбавка за вислугу років - 318,50 грн., надбавка за високі досягнення у праці - 796,25 грн., премія - 120,40 грн., інші виплати - 1204,00 грн. Розрахунок пенсії з 07.05.2019 року, після перерахунку становить - 3267,57 грн. (3713, 15 грн. х 88%). З 01.09.2018 року пенсійна виплата становила - 2604, 66 грн.. При цьому наголошено, що у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету міністрів України змін до порядку проведення індексації грошових доходів населення від 13.06.2012 року №526, що набрала чинності з 21.06.2012 року, змінено порядок обробки фіксованої індексації. Зокрема, пунктом 5 даної постанови встановлено, що раніше зафіксована індексація внаслідок попередніх перерахунків не зберігається, якщо підвищено внаслідок нового перерахунку пенсії перевищує загальний розмір можливої поточної індексації та раніше зафіксованої індексації. Оскільки розмір підвищення пенсії, згідно рішення суду більший за фіксовану суму індексації, яка станом на 31.08.2018 року становила - 368,21 грн., то остання, згідно вищевказаного законодавства, не зберігається. Тому, розрахунок доплати згідно з проведеним перерахунком здійснено з відрахуванням виплачених сум індексації (а.с.15).

Позивач стверджує, що підставою винесення вищевказаного рішення суду та як наслідок проведення перерахунку слугувало невірне нарахування пенсії при її призначенні в 2008 році.

Вважаючи такі дії відповідача протиправною бездіяльністю, вважаючи вказаний проведений перерахунок таким, що не відповідає діючому законодавству, позивач звернулась із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Суд зазначає, що згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Україна 17.07.1997 року прийняла Закон України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» за № 475/97-ВР.

Пунктом 1 цього Закону визначено, що Україна повністю визначає на своїй території дію статті 46 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

23.02.2006 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини». Згідно з цим законом, при розгляді справ судами України, Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практика Європейського суду з прав людини повинні використовуватися як джерела права. Дане положення спрямоване на реалізацію вищевказаної конституційної норми і норм Закону України «Про міжнародні договори та угоди».

Відтак, Конвенція є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України. При цьому, на законодавчому рівні діє принцип примату норм міжнародного права у випадку, якщо вони суперечать нормам національного законодавства України.

Таким чином, норми Конвенції та практика Європейського суду з прав людини повинні застосовуватися національними судами, так само, як внутрішнє законодавство, і як норми прямої дії.

Частиною 1 статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 8 КАС України під час вирішення справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого права людини визнаються найвищими соціальними цінностями, вони визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Цей принцип застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою:

а) конвенційне поняття "майно" являє собою "існуюче майно" або засоби, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності (справа "Ганс-Адам ІІ проти Німеччини", заява № 42527/98, рішення від 12.07.2001 року п. 83);

б) засоби юридичного захисту ефективними є тоді, коли вони можуть запобігти виникненню умов, які становлять порушення, або не допустити подальшого існування таких умов (справа "Мельник проти України", заява № 72286/01, рішення від 28.03.2006 р., щодо статті 13);

в) принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (справа "Броньовський проти Польщі", заява № 31443/96, рішення від 22.06.2004 р., п. 184).

В справі "Будченко проти України" у своїх зауваженнях заявник доводив, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини концепція "майна" не обмежувалась існуючим майном, але також могла охоплювати активи, включаючи вимоги, стосовно яких можна було би довести, що заявник принаймні мав "законні сподівання" щодо отримання можливості ефективного володіння правом на власність (див. рішення у справі "Ганс-Адам II проти Німеччини". Суд нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, заявник мав визнаний майновий інтерес за статтею 1 Першого протоколу. Суд також зазначав, що, тим не менш, у задоволенні вимог заявника щодо звільнення його від сплати було відмовлено, оскільки не існувало механізму реалізації відповідного законодавчого положення, а це становить втручання у право заявника за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Суд нагадав, що найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі "Бейелер проти Італії"). Питання тлумачення та застосовування національного законодавства є, перш за все, компетенцією національних органів влади. Проте, суд повинен перевірити, чи породжує спосіб тлумачення та застосування національного законодавства наслідки, що відповідають принципам Конвенції, як вони тлумачаться у світлі практики суду (рішення у справі "Скордіно проти Італії (№ 1)".

У справі "Кечко проти України" суд зауважив, що скарга заявника до національних органів влади щодо періоду між 01 січня та 23 червня 1999 року базувалась на спеціальних та чинних на той період часу положеннях національного законодавства. Надбавка до заробітної плати повинна була бути виплаченою відповідно до єдиної об`єктивної умови - період часу, протягом якого заявник працював вчителем. Оскільки заявником була дотримана умова 10-річного стажу, то можна сказати, що він має якщо не право, то законні сподівання на отримання зазначених коштів.

У справі "Суханов та Ільченко проти України" суд, який є керівним у інтерпретації закону, відповідно до обставин справи з`ясував, що скарги мають бути розглянуті відповідно до 1 статті першого Протоколу, а саме: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Окремо посилаючись на виплати соціальної допомоги, стаття 1 першого Протоколу не обмежує держав-учасників щодо наявності або конкретної форми схеми соціального захисту, або вибору типу чи розміру пільг, що надаються за цими схемами. Однак, якщо у державі - учаснику існує законодавство, що передбачає виплати у вигляді пільг на соціальне забезпечення, незважаючи на те, чи виплачуються такі пільги за певних умов або у вигляді попередніх виплат, таке законодавство має розглядатись як таке, що формує майнове право, яке гарантується статтею 1 першого протоколу для осіб, які задовольняють його вимоги. Суд визначив, що заяву заявників із вимогою виплати доплати до пенсії, яку не оскаржує відповідач, необхідно розглядати у рамках 1 статті першого протоколу. Доплата до пенсії у даному випадку може розглядатись як "майно" у розумінні відповідного положення Протоколу. Питанням залишається той факт чи заяви заявників стосовно того, що вони мають право на відповідний розмір доплати складають право власності у розумінні даного положення, і якщо так, то чи порушує невиплата доплати право власності заявників. Водночас, суд нагадав, що за певних обставин "законні очікування" стосовно отримання "власності" можуть гарантуватись 1 статтею першого Протоколу. Хоча, у випадках, коли заява стосується права власності, особу, якій воно гарантовано, можна вважати як таку, яка має "законні очікування", якщо у національному законодавстві існують достатні підстави для таких очікувань, наприклад якщо існує прецедент національних судів, що підтверджує їх існування (див. Копецьки проти Словаччини). Однак, законні очікування не виникають у випадках, коли існує суперечливість стосовно інтерпретації та застосування національного законодавства і скарги заявників постійно відхиляються національними судами (див. Анхойзер - Буш Інк проти Португалії). Суд також відзначив, що перша і найбільш важлива вимога 1 статті першого Протоколу полягає у тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним, і переслідувати законну мету "в інтересах суспільства". Будь яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто "справедливого співвідношення" між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.

Аналізуючи наведені вище рішення Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що в розумінні п. 1 ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, майнові права позивача перебувають у безпосередній залежності від критерію отриманої заробітної плати під час зайняття відповідної посади на державній службі, відповідно до неї нарахованого пенсійного забезпечення із врахуванням всіх складових передбачених чинним законодавством, та в подальшому від проведеного перерахунку пенсійного забезпечення на виконання прийнятого чинного законодавства як гарантія від держави та підтримання певного державного соціального забезпечення.

Судом встановлено, що відповідачем на виконання рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 07.05.2019 року по справі №1140/2597/18 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , яка становить 3713,15 грн. (у тому числі: посадовий оклад - 1204,00 грн., надбавка за ранг - 70,00 грн., надбавка за вислугу років - 318,50 грн., надбавка за високі досягнення у праці - 796,25 грн., премія - 120,40 грн., інші виплати - 1204,00 грн. Розрахунок пенсії з 07.05.2019 року, після перерахунку становить - 3267,57 грн. (3713, 15 грн. х 88%) (а.с.15).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що:

- індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;

- індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;

- поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно з статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, в тому числі пенсії, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 3 даного Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно з статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація пенсій, інших виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, за рахунок коштів Державного бюджету України (частина 4).

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина 6).

Згідно статті 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України за №1078 від 17.07.2003 року, з метою реалізації Закону України від 6 лютого 2003 р. №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії.

Відповідно до пункту 4 Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, індексуються пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з пунктом 5 Порядку у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.

Відповідно до пункту 10-1 даного Порядку обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пенсій особам, які набули право на її призначення, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачуються замість пенсії, здійснюється починаючи з місяця, в якому їх призначено.

У разі коли в результаті перерахунку пенсій за рішеннями судів, які набрали законної сили, виплати перерахованих сум до пенсії фактично не здійснені і строки їх виплати не визначені, місяць, в якому значення індексу споживчих цін було прийнято за 1 або 100 відсотків, для визначення індексації пенсії не змінюється.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під «підвищенням пенсії» розуміється тільки таке збільшення суми нарахування, яке здійснюється відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тобто, випадки, коли пенсія була неправомірно недонарахована і в подальшому на підставі рішення суду нарахована в належному обсязі, не належать до «підвищення пенсії» в розумінні пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 07 березня 2018 року у справі № 727/5413/17, від 04 травня 2018 року у справі № 688/213/17, від 26 червня 2018 року у справі № 497/4/17.

Отже, враховуючи вищевказані приписи чинного законодавства та позицію Верховного суду, суд вважає, що здійснення пенсійним органом перерахунку пенсії на виконання рішення суду, не може слугувати підставою для здійснення нового нарахування споживчих цін для проведення індексації у зв`язку із зростанням доходів громадян, без перегляду їх мінімального розміру, оскільки фактично збільшення доходів позивачки в контексті приписів законодавства про порядок підвищення пенсійного забезпечення та індексацію доходів громадян, не відбулось.

Перерахунок пенсії з урахуванням спірних складових є відновленням порушеного права позивачки на отримання належної виплати в розмірі, встановленому Законом, та не може бути підставою для здійснення нової індексації із застосуванням нового рівня споживчих цін та відповідно для встановлення нового базового місяця для проведення індексації пенсії.

В даних правовідносинах збільшення пенсії позивача на виконання рішення суду було пов`язане з невірним нарахуванням пенсії при призначенні пенсії позивачу.

Як наслідок, відповідачем після проведення перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Третього апеляційного адміністративного суду у справі №1140/2597/18 від 07.05.2019 року, протиправно, в порушенні пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, змінено базовий місяць нарахування індексації пенсії позивача.

При цьому, суд зазначає, що збільшення розміру пенсії позивача на виконання рішення суду не є підставою для зміни базового місяця індексації пенсії, оскільки, вказаним рішенням суду було поновлене право позивача на отримання необхідного розміру пенсії, на яку позивач мав право з моменту призначення такої пенсії.

Враховуючи, що в спірному випадку позивачці з лютого 2008 року проведено перерахунок пенсії у зв`язку із зміною складових заробітної плати, з якої обчислюється пенсія, саме цей місяць є базовим, а не серпень 2018 року.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

У зв`язку зі звільненням позивачки від сплати судового збору, такі відповідно до статті 139 КАС України присудженню та розподілу не підлягають.

Поряд з тим, в своєму адміністративному позові позивач вказала на стягненню з відповідача витрат понесених на правову допомогу.

Натомість, доказів понесення таких витрат позивачка до суду не надає.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною першою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, у суду відсутні правові підстави для стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 260-263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , національний паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВ УМВС України в Кіровоградській області 22.12.2001 року; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; адреса: вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, 25009) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо невиплати індексації пенсії наростаючим підсумком відповідно до підпункту 1-1 пункту 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, врахувавши при цьому базовий місяць для призначення індексації лютий 2008 року, діючі коефіцієнти інфляції та встановлений прожитковий мінімум доходів громадян, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснювати виплату сум індексації пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2018 року, рахуючи місяцем підвищення розміру пенсії для проведення індексації лютий 2008 року, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. ст. 255, 295 КАС України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії. Згідно до пп.15.5 п.1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько