Справа № 120/1265/19-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1265/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Заброцька Л.О.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

03 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.,

представника позивача: Янчука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВН ЛІМІТЕД" до Державної служби геології та надр України про визнання протиправними та скасування припису, наказу,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "ЛВН ЛІМІТЕД" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України про визнання протиправними та скасування припису та наказу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано припис Державної служби геології та надр України №1282-14/06 від 09.11.2018 року.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби геології та надр України №76 від 11.03.2019 року про поновлення, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень та внесення змін до наказів, в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 6091 від 17.12.2015 року, виданого товариству з обмежено відповідальністю "ЛВН ЛІМІТЕД", .

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач до початку видобування питних підземних вод, повинен був розробити, затвердити в установленому порядку зони санітарної охорони, винести їх в натуру та суворо дотримуватись їх режиму, з метою забезпечення охорони водних об`єктів у районах забору води для централізованого водопостачання населення, лікувальних та оздоровчих потреб. При цьому, не можуть бути взяті до уваги доводи позивача, що оскільки ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" є правонаступником ДП "Алко Інвест Україна" яким було затверджено проект зон санітарної охорони, позивач автоматично виконав п. 3 та п. 5 дозволу, оскільки вказане погодження - Рішення №478 Вінницької обласної ради від 16 січня 2008 року, яким затверджено проект зон санітарної охорони артезіанських свердловин №1,2,3,4,5,6,7,8 розташованих на Скіфській ділянці Немирівського родовища підземних вод для водопостачання заводу по виробництву та розливу алкогольних напоїв дочірнього підприємства "Алко Інвест Україна".

15.10.2019 року позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України в якому позивач зазначає про те, що оскаржуваний ним Наказ та Припис є протиправними а рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

В силу положень ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене, та відсутність заперечень представника позивача, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за даної явки учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 17.12.2015 року, на підставі наказу №257 від 01.09.2015 року, позивачеві надано спеціальний дозвіл на користування надрами № 6091 з метою видобування питних підземних вод для господарсько-питних та технологічних потреб, ділянка Скіфська Немирівського родовища (свердловини №№ 1/12, 2, 3, 5/2069, 6/2040, 8/2039), строком 20 років. Невід`ємною частиною вказаного дозволу є Угода № 6091 від 17.12.2015, від 30.11.2016 року та від 14.02.2019 року про умови користування надрами з метою видобування питних підземних вод Немирівського родовища ділянка Скіфська (свердловини №№ 1/12, 2, 3, 5/209, 6/2040, 8/2039).

В період з 08.11.2018 по 09.11.2018 року заступником начальника Центрального міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр України Міщенко Р.В. та залученим спеціалістом - провідним геологом ДО "Центральна ТІДГК" Лугиною Г.М. проведено планову перевірку дотримання ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин (води, грязі лікувальні).

За результатами вказаної перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин (води, грязі лікувальні) № 06 -03/26/2018-98/п (261) від 09.11.2018 року, яким зафіксовано порушення вимог законодавства, виявлені під час державного геологічного контролю, а саме:

"1. Не виконується пункти 3, 5 особливих умов спеціального дозволу на користування надрами № 6091 від 17 грудня 2015 року, а також не виконуються умови протоколу ТКЗ України від 22.06.1978 № 3882, а саме не розроблено та не затверджено Проект зон санітарної охорони ділянки Скіфська Немирівського родовища питних підземних вод (свердловини №№ 1/12, 2, 3, 5/2069, 6/2040, 8/2039).

Не виконується пункт 5 Угоди про умови користування надрами від 30.11.2016 №6091, в частині проведення робіт у терміни та в межах, зазначених у Програмі робіт та пункту 2 Програми робіт з видобування питних підземних вод Немирівського родовища ділянка Скіфська (свердловина №1/12,2,3, 5/2069, 6/2040, 8/2039) "Складання та погодження проекту розробки родовища (технологічна схема) (термін виконання IV квартал 2015 р. І квартал 2016 р.)".

Робочий проект (Технологічна схема) розробки Немирівського родовища питних підземних вод (Скіфська ділянка, свердловини №№ 1/12, 2, 3, 5/2069, 6/2040, 8/2039) ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" у м. Немирів, Вінницької області, розроблено ФОП Ляшко Микола Олександрович (далі - Робочий проект (Технологічна схема)), не погоджений з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, в частині додержання вимог законодавства про надра.

09.11.2018 року на підставі Акта перевірки складено припис № 1282-14/06, яким встановлено строк до 14.12.2018 року для усунення визначених в акті перевірки порушень. Зазначений припис отримано позивачем 09.11.2018 року.

У подальшому Державною службою геології та надр України видано наказ № 76 від 11.03.2019 року, яким зупинено дію спеціального дозволу ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" на користування надрами № 6091. Зупинення дії Дозволу обґрунтовано не усуненням порушень, виявлених під час проведення перевірки.

Про прийняття зазначеного наказу позивача проінформовано листом від 21.03.2019 року №5443/03/14-19, який отримано останнім 26.03.2019 року.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність порушень позивачем вимог законодавства, які були зафіксовані відповідачем в акті перевірки від 09.11.2018 року та на усунення яких видано оскаржуваний припис від 09.11.2018 року.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КУпН передбачено, що завданням Кодексу України про надра є регулювання гірничих відносин з метою забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян.

Згідно із частиною 1 статті 4 КУпН надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування.

Відповідно до частини 1 статті 11 КУпН державне управління у галузі геологічного вивчення, використання і охорони надр здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, органи влади Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування відповідно до законодавства України.

Державна служба геології та надр України є центральним органом виконавчої влади, який наділений функціями для забезпечення реалізації державної політики у сфері надрокористування та діє відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 за №1174.

Відповідно до підпунктів 9, 10 пункту 4 Положення про Державну службу геології та надр України Держгеонадра України (надалі по тексту також Положення № 1174) відповідно до покладених на неї завдань видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами, зупиняє та анулює в установленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами, поновлює їх дію у разі зупинення.

Згідно із підпунктом 12 пункту 4 Положення №1174 Держгеонадра України відповідно до покладених завдань здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним їх використанням.

Абзацом 1 статті 13 КУпН передбачено, що користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр (стаття 19 цього Кодексу).

Відповідно до частини 2 стаття 16 КУпН спеціальні дозволи на користування надрами надаються переможцям аукціонів, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, або Радою міністрів Автономної Республіки Крим щодо розробки родовищ корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим. Порядок проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами та порядок їх надання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011 року затверджено Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами, який регулює питання надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі дозволи) у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначає процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін. Дія цього Порядку поширюється на всі види користування надрами. Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Відповідно до пункту 10 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, невід`ємною частиною дозволу є угода про умови користування надрами, що укладається між органом з питань надання дозволу і надрокористувачем і містить програму робіт, яка оформляється як додаток, та особливі умови надрокористування, що передбачають, поряд з іншим: порядок видобування корисних копалин; види, обсяги і строки виконання робіт на ділянці надр; підстави для припинення діяльності, пов`язаної з використанням ділянки надр.

Частиною 7 статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарювання" передбачено, що дозвільний орган, який видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру, зокрема, в разі здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Згідно із частиною 2 статті 24 КУпН користувачі надр зобов`язані, серед іншого, використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції, тощо.

Частиною 3 статті 24 КУпН встановлено, що права та обов`язки користувача надр виникають з моменту отримання спеціального дозволу на користування надрами).

Відповідно до статті 26 КУпН право користування надрами припиняється у разі: 1) якщо відпала потреба у користуванні надрами; 2) закінчення встановленого строку користування надрами; 3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; 4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров`я населення; 5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами; 7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Відповідно до п. 22 Порядку № 615 дія дозволу зупиняється органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням Мінприроди, центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері здійснення державного гірничого нагляду, епідеміологічного нагляду (спостереження), державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, органів місцевого самоврядування, органів ДФС у разі: 1) порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр; 2) виникнення внаслідок проведення робіт, пов`язаних з користуванням ділянкою надр, безпосередньої загрози життю чи здоров`ю працівників або населення; 3) підпункт 3 пункту 22 виключено; 4) невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушень законодавства у сфері надрокористування або охорони навколишнього природного середовища; 5) наявності підстав, передбачених Законом України "Про санкції"; 6) наявності підстав, передбачених Законом України "Про оцінку впливу на довкілля"; 7) неотримання висновку з оцінки впливу на довкілля у випадках отримання дозволу на геологічне вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ).

Пунктом 23 вказаного Порядку визначено, що право користування надрами припиняється з підстав та у порядку, передбаченому Кодексом України про надра та Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Статтею 56 КУпН передбачено, що основними вимогами в галузі охорони надр є: забезпечення повного і комплексного геологічного вивчення надр; додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами; раціональне вилучення і використання запасів корисних копалин і наявних у них компонентів; недопущення шкідливого впливу робіт, пов`язаних з користуванням надрами, на збереження запасів корисних копалин, гірничих виробок і свердловин, що експлуатуються чи законсервовані, а також підземних споруд; охорона родовищ корисних копалин від затоплення, обводнення, пожеж та інших факторів, що впливають на якість корисних копалин і промислову цінність родовищ або ускладнюють їх розробку; запобігання необґрунтованій та самовільній забудові площ залягання корисних копалин і додержання встановленого законодавством порядку використання цих площ для інших цілей; запобігання забрудненню надр при підземному зберіганні нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захороненні шкідливих речовин і відходів виробництва, скиданні стічних вод; додержання інших вимог, передбачених законодавством про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до частини 1 статті 57 КУпН у разі порушення вимог статті 56 та інших статей цього Кодексу користування надрами може бути обмежено, тимчасово заборонено (зупинено) або припинено центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або іншим державним органом, уповноваженим на застосування таких заходів реагування, в порядку, встановленому законодавством.

З матеріалів справи слідує, що в ході проведення перевірки відповідачем зафіксовано допущення позивачем порушення вимог законодавства, зокрема, що позивачем: не розроблено та не затверджено проект зон санітарної охорони ділянки Скіфська Немирівського родовища питних підземних вод; не погоджений з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, в частині додержання вимог законодавства про надра, Робочий проект (Технологічна схема) розробки Немирівського родовища питних підземних вод.

З приводу порушень, вказаних відповідачем, то колегія суддів погоджується з тим, що зазначив суд першої інстанції, з огляду на таке.

Так, Рішенням 15 сесії 5 скликання Вінницької обласної ради № 478 від 16.01.2008 року затверджено проект зон санітарної охорони артезіанських свердловин №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, згідно з додатком, розташованих на Скіфській ділянці Немирівського родовища підземних вод для водопостачання заводу по виробництву та розливу алкогольних напоїв ДП "Алко Інвест Україна".

04.10.2015 року ДП "Алко Інвест Україна" припинило свою діяльність шляхом приєднання до ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД", що підтверджується витягом з ЄДР.

Згідно ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Слід зазначити, що за загальним визначенням, правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим. За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки. Правонаступництво, як правило, зазначається в установчих документах суб`єкта господарювання.

Відповідно до ч. 13 ст. 41 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" у визначених законом випадках правонаступник суб`єкта господарювання має право провадити діяльність на підставі документів дозвільного характеру, виданих такому суб`єкту господарювання, у межах строку їх дії до оформлення документів дозвільного характеру на правонаступника такого суб`єкта господарювання.

Окрім того, відповідно до ст. 93 Водного кодексу України та постанови КМУ від 18.12.1998 року № 2024, якою встановлено правовий режим зон санітарної охорони водних об`єктів, зони санітарної охорони встановлюються саме для водних об`єктів, а не для суб`єктів господарювання, які їх використовують і можуть бути змінені лише у випадках, які передбачені п. 1.13. Порядку № 2640-82, затвердженим головним санітарним лікарем СРСР №2640-82 від 18.12.1982 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки відповідний дозвіл був виданий ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" 17.12.2015 року, тобто до дати приєднання ДП "Алко Інвест Україна", а 04.10.2016 року ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" стало правонаступником ДП "Алко Інвест Україна", яке мало затверджений проект зон санітарної охорони, то ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" виконало вимоги п. 3 та 5 дозволу.

У позивача наявний проект зон санітарної охорони ділянки Скіфська Немирівського родовища, а тому, є помилковими доводи відповідача про наявність порушення зі сторони позивача щодо не розроблення проекту зон санітарної охорони.

Щодо необхідності погодження робочого проекту (технологічної схеми) з центральним органом виконавчої влади у сфері охорони праці, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Кодексу України про надра, правила технічної експлуатації, проекти і плани розробки родовищ корисних копалин та переробки мінеральної сировини погоджуються користувачами надр з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, в частині додержання вимог законодавства про надра.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення №96).

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці від 11.02.2015 р. № 96 (далі - Положення № 96) встановлено, що Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду.

Відповідно до пункту 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Повноваження територіальних органів Держпраці стосовно питань експлуатації гірничих підприємств визначено підпунктами 16 - 19 та абзацом третім підпункту 29 пункту 4 Положення про Головне управління Державної служби України з питань праці в області від 27.03.2015 року № 340 (далі - Положення № 340). Відтак погодження проектів розробки родовищ, технологічних схем експлуатації віднесено до компетенції Головних управлінь Держпраці за місцем розташування суб`єктів господарювання, тобто наявність погодження Управління Держпраці за місцем розташування суб`єктів господарювання є достатнім і додаткового рішення (погодження) Держпраці не потребує. Вказане також підтверджується листом - відповіддю Держпраці № 80/3/10.3-ДП-19 від 03.01.2019 року, який надано на адресу ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД".

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, у ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" наявне погодження робочого проекту (технологічної схеми) Головним управлінням Держпраці у Вінницькій області.

Колегія суддів зазначає, що п. 4 Положення № 1174 передбачено виключний перелік завдань покладених на Державну службу геології та надр України. Згідно вказаного переліку останній зупиняє та анулює в установленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами.

Вирішуючи питання про зупинення права користування надрами орган державної влади, що видав дозвіл, повинен переконатися у дійсності наявних порушень у користуванні надрами та підстав для такого зупинення. В іншому випадку, за відсутності підстав для зупинення права користування надрами буде незаконним та порушуватиме права користувачів.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій та не надано обґрунтованих доводів прийняття оскаржуваного наказу та припису, відповідно до норм чинного законодавства.

Таким чином, на момент прийняття спірного наказу про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами, виданого позивачеві, були відсутні порушення, через не усунення яких відповідачем прийнято таке рішення.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що доводи апеляційної скарги зводяться виключно до того, що у відповідача наявні повноваження на прийняття рішення про зупинення дії дозволу. Проте, в апеляційній скарзі не зазначено жодного доводу, які б заперечували висновки суду першої інстанції про відсутність допущення позивачем порушень, як на момент перевірки, так і на час прийняття оскаржуваного наказу.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 грудня 2019 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Матохнюк Д.Б.