Справа № 760/1909/17
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 760/1909/17 Суддя першої інстанції: Лазаренко В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Губської Л.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відмову від позову до Міністерства оборони України, Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, стягнення коштів, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі - Відповідач-1, Міноборони України), Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі - Відповідач-2, Адміністрація ДПС України) про:

- визнання протиправними дій відповідачів щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку визначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та ст. ст. 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- стягнення з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно ст. 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, у сумі 889 743,00 грн.;

- зобов`язання відповідачів призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку визначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та ст. ст. 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 03.05.2017 року позов задоволено частково:

- визнано неправомірними дії Міноборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку визначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;

- зобов`язано Міноборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку визначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог до Міноборони України відмовити повністю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2018 року апеляційну скаргу Міноборони України повернуто.

Постановою Верховного Суду від 30.10.2019 року касаційну скаргу Міноборони України задоволено - ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2018 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2018 року прийнято справу до свого провадження, поновлено Міноборони України строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.12.2019 року.

Разом з тим, від ОСОБА_1 до суду 10.12.2019 року подано заяву про відмову від позову на підставі ч. 1 ст. 189 КАС України.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи поданої заяви, судова колегія вважає за можливе її задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 314 КАС України позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного провадження.

У разі відмови від позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 189 КАС України суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Як вбачається з матеріалів справи, заяву про відмову від позову подано особисто Позивачем, а від інших учасників справи жодних заперечень проти закриття провадження у справі з підстав відмови від позову не надійшло.

Крім того, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що відмова ОСОБА_1 від позову суперечить закону чи порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких перешкод для реалізації Позивачем передбаченого процесуальним законом суб`єктивного права особи на відмову від позову.

За таких обставин, враховуючи виключне процесуальне право особи до закінчення апеляційного провадження відмовитися від позову повністю або частково, колегія суддів приходить до висновку про відсутність перешкод для прийняття відмови ОСОБА_1 від позову та вважає за необхідне визнати нечинним рішення у даній справі і закрити у ній провадження.

Керуючись ст.ст. 189, 248, 305, 314, 321, 325 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до Міністерства оборони України, Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, стягнення коштів, зобов`язання вчинити дії.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 03 травня 2017 року - визнати нечинною.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, стягнення коштів, зобов`язання вчинити дії - закрити.

Роз`яснити Позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Проте, наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст ухвали складено і підписано «11» грудня 2019 року.