Справа № 826/2760/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2760/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко А.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

за участю секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Група Скіф» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.06.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Група Скіф» до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, треті особи: Державне підприємство «СЕТАМ», Генеральна прокуратура України, ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинькомхліб», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення дій

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Група Скіф» звернулося до суду з позовом до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, третя особа - Державне підприємство «СЕТАМ» (третя особа 1) про:

- визнання протиправними дії Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів щодо реалізації транспортних засобів - автомобілів, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Група Скіф» на праві приватної власності;

- зобов`язання Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів утриматись від будь - яких дій, спрямованих на реалізацію транспортних засобів - автомобілів, що належать на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Група Скіф».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.06.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позов повністю.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та положенням закону, позаяк дії Національного агентства щодо реалізації майна (автомобілів) за відсутності підстав, визначених ч.ч. 4, 5 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» є неправомірними та порушують майновий інтерес позивача як власника автомобілів.

Представник апелянта в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Треті особи до судового засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не заважає розгляду справи за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, які з`явились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 26.09.2017 у справі № 757/56325/17-к частково задоволено клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України Литвинюка О.М. про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003536 та накладено арешт на майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Група Скіф» з позбавленням права на відчуження та розпорядження майном, а саме автомобілі: RENO DOKKER № кузова НОМЕР_39, державний номерний знак НОМЕР_1 ; RENO DOKKER № кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 ; MITSUBISHI PAJERO WAGON № кузова НОМЕР_6 , державний номерний знак НОМЕР_7 ; SKODA SUPERB № кузова НОМЕР_8 , державний номерний знак НОМЕР_9 ; MERCEDES-BENZ GL63 AMG № кузова НОМЕР_10 , державний номерний знак НОМЕР_11 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_12 , державний номерний знак НОМЕР_13 ; VOLKSWAGEN MULTIVAN № кузова НОМЕР_14 , державний номерний знак НОМЕР_15 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_16 , державний номерний знак НОМЕР_17 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_18 , державний номерний знак НОМЕР_19 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_20 , державний номерний знак НОМЕР_21 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_22 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_23 , державний номерний знак НОМЕР_24 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_25 , державний номерний знак НОМЕР_26 ; MERCEDES-BENZ GL500 4MATIC № кузова НОМЕР_27 , державний номерний знак НОМЕР_28 ; CHEVROLET CRUZE № кузова НОМЕР_29 , державний номерний знак НОМЕР_30 ; MERCEDES-BENZ E350 № кузова НОМЕР_31 , державний номерний знак НОМЕР_32 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_33 , державний номерний знак НОМЕР_34 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_35 , державний номерний знак НОМЕР_36 ; VOLKSWAGEN MULTIVAN № кузова НОМЕР_37 , державний номерний знак НОМЕР_38 .

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28.09.2017 у справі № 757/53393/17-к задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України Опанасенка В .І. про визначення порядку зберігання речових доказів шляхом визначення порядку виконання ухвали про арешт майна та передано у порядку та на умовах, визначених статтями 19, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в управління майно, належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Група Скіф», а саме: автомобілі: RENO DOKKER № кузова НОМЕР_39 , державний номерний знак НОМЕР_1 ; RENO DOKKER № кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 ; MITSUBISHI PAJERO WAGON № кузова НОМЕР_6 , державний номерний знак НОМЕР_7 ; SKODA SUPERB № кузова НОМЕР_8 , державний номерний знак НОМЕР_9 ; MERCEDES-BENZ GL63 AMG № кузова НОМЕР_10 , державний номерний знак НОМЕР_11 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_12 , державний номерний знак НОМЕР_13 ; VOLKSWAGEN MULTIVAN № кузова НОМЕР_14 , державний номерний знак НОМЕР_15 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_16 , державний номерний знак НОМЕР_17 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_18 , державний номерний знак НОМЕР_19 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_20 , державний номерний знак НОМЕР_21 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_22 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_23 , державний номерний знак НОМЕР_24 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_25 , державний номерний знак НОМЕР_26 ; MERCEDES-BENZ GL500 4MATIC № кузова НОМЕР_27 , державний номерний знак НОМЕР_28 ; CHEVROLET CRUZE № кузова НОМЕР_29 , державний номерний знак НОМЕР_30 ; MERCEDES-BENZ E350 № кузова НОМЕР_31 , державний номерний знак НОМЕР_32 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_33 , державний номерний знак НОМЕР_34 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_35 , державний номерний знак НОМЕР_36 ; VOLKSWAGEN MULTIVAN № кузова НОМЕР_37 , державний номерний знак НОМЕР_38 , на яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва №757/56325/17-к від 26.09.2017 накладено арешт; зобов`язано Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів здійснити реєстрацію прав на управління та інших речових прав, що виникатимуть на підставі даної ухвали щодо передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів майна, на яке накладено арешт, а саме: вказаних вище автомобілів.

07.10.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено реєстрацію управління майном за Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

24.10.2017 службовою запискою встановлено відповідність належності Активів до видів майна, визначених у абзаці 16 Примірного переліку майна, в тому числі у вигляді предметів чи великих партій товарів, зберігання якого через громіздкість або з інших причин неможливе без зайвих труднощів, або витрати на забезпечення спеціальних умов зберігання якого чи управління яким співмірні з його вартістю, або яке швидко втрачає свою вартість, а також майна у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, що підлягає реалізації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 вересня 2017 року №685, у зв`язку з чим прийнято накази від 24 жовтня 2017 року № 119, № 120, № 121, якими установлено належність Активів до видів майна, визначених у абзаці 16 Примірного переліку майна, в тому числі у вигляді предметів чи великих партій товарів, зберігання якого через громіздкість або з інших причин неможливе без зайвих труднощів, або витрати на забезпечення спеціальних умов зберігання якого чи управління яким співмірні з його вартістю, або яке швидко втрачає свою вартість, а також майна у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, що підлягає реалізації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 вересня 2017 року №685, та доручено забезпечення заходів, пов`язаних з передачею Активів організатору електронних торгів - Державному підприємству «Сетам».

25.10.2017 відповідачем прийнято від Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України зазначені вище Активи та подано заявки про передачу для реалізації на електронних торгах Активів.

20.11.2017 відбулись електронні торги, переможцем яких стали ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинькомхліб».

Згідно протоколу № 5 від 10.10.2018 (лот № 5), за результатами проведення електронних торгів переможцем став ОСОБА_2 . 19.10.2018 між АРМА (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) укладено договір № 3 купівлі - продажу Активу: Toyota Camry, 2013 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_40 , № кузова НОМЕР_23 .

Згідно протоколу № 4 від 10.10.2018 (лот № 4), за результатами проведення електронних торгів переможцем став ОСОБА_3 . 23.10.2018 між АРМА (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець) укладено договір № 4 купівлі - продажу Активу: Toyota Camry, 2013 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_41 , № кузова НОМЕР_12 .

Згідно протоколу № 1 від 10.10.2018 (лот № 1) та протоколу № 6 від 10.10.2018 (лот № 6), за результатами проведення електронних торгів переможцем стала ОСОБА_4 . 23.10.2018 між АРМА (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець), який діє на підставі нотаріальної довіреності від 22.10.2018 № 1364 від імені ОСОБА_4 укладено договір № 5 купівлі-продажу Активу: Renault Dokker, 2016 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_39 , та договір № 6 купівлі - продажу Активу: Toyota Camry, 2013 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_42 , № кузова НОМЕР_16 .

Згідно протоколу № 2 від 10.10.2018 (лот № 2) та протоколу № 7 від 10.10.2018 (лот № 7), за результатами проведення електронних торгів переможцем став ОСОБА_5 . 23 жовтня 2018 року між АРМА (Продавець) та ОСОБА_5 (Покупець) укладено договір № 8 купівлі-продажу Активу: Renault Dokker, 2016 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_2 , та договір № 7 купівлі-продажу Активу: Toyota Camry, 2013 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_43 , № кузова НОМЕР_25 .

Вважаючи дії відповідача щодо реалізації зазначених автомобілів протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив, зокрема, з того, що дії відповідача вчинено з дотримання передбаченого законом порядку, та в разі скасування арешту накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2017 року у справі №757/56325/17-к, позивачу будуть повернені кошти від реалізації автомобілів, а також проценти, нараховані як плата за користування банком такими коштами а тому суд не вбачає порушення прав позивача діями щодо реалізації Активів - належних позивачу автомобілів.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Імперативними положеннями частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами 3, 4 частини 1 статті 9 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (Закон), Національне агентство виконує такі функції, зокрема: здійснення заходів з виявлення, розшуку, проведення оцінки активів за зверненням слідчого, детектива, прокурора, суду (слідчого судді); організація здійснення заходів, пов`язаних з проведенням оцінки, веденням обліку та управлінням активами.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 10 названого Закону Національне агентство з метою виконання своїх функцій: укладає цивільно-правові угоди з юридичними та фізичними особами з питань, пов`язаних з проведенням оцінки та управлінням активами.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 15 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національне агентство взаємодіє з органами досудового розслідування, прокуратури та суду шляхом виконання звернень слідчого, детектива, прокурора, слідчого судді, суду з питань виявлення, розшуку, проведення оцінки та управління активами.

Відповідно до змісту статті 19 зазначеного Закону Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року. Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора. У разі прийняття в управління активів, які чи права на які та їх обтяження підлягають державній реєстрації, Національне агентство надсилає того самого дня інформацію про накладення арешту на активи органам, що ведуть державні реєстри таких активів, прав на них або їх обтяжень.

Частинами 6-8 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

У випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини 6 цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171 - 173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Реалізація, технологічна переробка або знищення речових доказів у випадках, передбачених цією статтею, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а у випадках, якщо такі речові докази передані Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, - відповідно до закону та прийнятих на його виконання актів законодавства.

Примірний перелік майна, в тому числі у вигляді предметів чи великих партій товарів, зберігання якого через громіздкість або з інших причин неможливе без зайвих труднощів, або витрати на забезпечення спеціальних умов зберігання якого чи управління яким співмірні з його вартістю, або яке швидко втрачає свою вартість, а також майна у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, що підлягає реалізації затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13 вересня 2017 року №685 (далі по тексту - Примірний перелік).

Пунктом 2 Примірного переліку визначено, що реалізації підлягає будь-яке майно, на яке накладено арешт у кримінальному провадженні або у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх витребування, за умови його належності до одного або більше видів майна, визначених у Примірному переліку.

Примірний перелік не є вичерпним.

Реалізації може підлягати майно, яке не визначене у Примірному переліку, якщо його реалізація забезпечуватиме збереження та/або збільшення вартості такого майна більш ефективно порівняно з його переданням в управління за договором управління майном у порядку та на умовах, визначених законом.

Віднесення майна до такого, що підлягає реалізації згідно з Примірним переліком виключно за наведеними у ньому прикладами, не є підставою для його реалізації, якщо таке майно не відповідає ознакам одного або більше видів майна у Примірному переліку.

Одночасно абзацом 16 Примірного переліку встановлено, що майно, що належить до ринку товарів, для якого характерним є періодична поява нових сучасних моделей або новітніх технологій, більш продуктивних і економічно вигідних рішень, порівняно з ринками інших товарів, внаслідок чого таке майно зазнає зносу і втрачає вартість швидше порівняно з майном, що належить до ринку інших товарів (електричне і електронне обладнання, програмне забезпечення, транспортні засоби, комплектувальні вироби до всіх зазначених видів майна тощо).

Порядок передачі активів в управління встановлено положеннями ч.ч. 2, З ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів». Разом з тим, порядок передачі для реалізації майна визначається ч. 4 та ч. 5 ст. 21 вказаного Закону, на що суд першої інстанції не звернув належної уваги.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону, майно, в тому числі у вигляді предметів чи великих партій товарів, зберігання якого через громіздкість або з інших причин неможливе без зайвих труднощів, або витрати із забезпечення спеціальних умов зберігання якого чи управління яким співмірні з його вартістю, або яке швидко втрачає свою вартість, а також майно у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, підлягає реалізації за цінами щонайменш не нижче ринкових. Примірний перелік такого майна визначається Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги акцентує увагу на тому , що приписами ч. 5 ст. 21 Закону вказується, що активи, визначені частиною четвертою цієї статті, передаються для реалізації без згоди власника на підставі ухвали слідчого судді або суду, копія якої надсилається Національному агентству негайно після її винесення з відповідним зверненням прокурора. Передача для реалізації активів може також здійснюватися за згодою їх власника, копія якої надається Національному агентству з відповідним зверненням прокурора.

Водночас, станом на момент передачі автомобілів для реалізації до позивача, як власника, ніхто не звертався про надання згоди щодо передачі його для реалізації. Також, позивач не надавав жодній особі чи установі свою згоду на передачу автомобілів для реалізації, що не спростовано відповідачем чи третіми особами під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином, за даних обставин ч. 5 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» передбачає прийняття слідчим суддею або судом рішення про передачу майна саме для реалізації.

В свою чергу, в резолютивній частині ухвали Печерського районного суду міста Києва від 28.09.2017 у справі № 757/53393/17-к не зазначено, що автомобілі передані відповідачу з метою реалізації відповідних активів, або надано згоду на таку реалізацію.

Окрім того, під час апеляційного розгляду справи колегією суддів встановлено, що станом на момент реалізації вказаних вище авто не існувало жодних судових рішень, які б містили формулювання щодо надання згоди на реалізацію майна, переданого Нацагентству відповідно до ухвали Печерського районного суду міста Києва від 28.09.2017 у справі № 757/53393/17-к.

З огляду на викладені вище положення вбачається, що надаючи Нацагентству право управління зокрема, речовими доказами у кримінальному провадженні, на які накладено арешт, у визначених Законом випадках, законодавцем було передбачено дві форми реалізації таких повноважень: шляхом безпосереднього управління (фактичного володіння) відповідним майном з метою його збереження, ефективного використання та збільшення вартості, та шляхом реалізації відповідних активів, що в свою чергу, потребує відповідного дозволу при реалізації без згоди власника.

Така форма управління речовими доказами, як реалізація відповідних активів в резолютивній частині ухвали Печерського районного суду від 28.09.2017 у справі №757/53393/17-к не зазначена, на що вірно вказано апелянтом.

Крім того, апелянт вірно зауважив, що зміст ухвали Печерського районного суду від 28.09.2017 у справі № 757/53393/17-к містить зокрема наступне: «Зважаючи на викладене, з метою збереження та збільшення економічної вартості, майна, на яке накладено арешт...», з чого можливо дійти до висновку, що дана ухвала не є підставою для передачі в управління відповідачу шляхом реалізації та подальшого продажу, а є підставою передачі в управління з метою збереження та збільшення економічної вартості, майна, на яке накладено арешт.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи обсяг повноважень Нацагентсва в межах спірних правовідносин зазначає, що на відміну від безпосереднього управління (фактичного володіння), реалізація якого здійснюється Агентством фактично на власний розсуд з правом отримання плати за його здійснення в порядку визначеному положеннями частин 2, 3 вказаної Закону, повноваження останнього щодо продажу (реалізації) переданого в управління активу обмежуються обов`язковістю отримання згоди на вчинення відповідних дій власника активу чи здійснюються за відповідним рішенням слідчого судді, суду та виключно у випадку, коли зберігання такого активу через громіздкість або з інших причин неможливе без зайвих труднощів, або витрати із забезпечення спеціальних умов зберігання якого чи управління яким співмірні з його вартістю, або яке швидко втрачає свою вартість, а також майно у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню.

Аналогічного висновку можливо дійти, аналізуючи п. 2 Порядку реалізації арештованих активів на електронних торгах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2017 № 719, який передбачає, що реалізації відповідно до цього Порядку підлягають активи - майно, майнові та інші права, на які накладено арешт у кримінальному провадженні або у позовному провадженні у справах про визнання необгрунтованими активів та їх витребування та які передані Національному агентству з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в управління (для реалізації або без визначення шляху управління ними) на підставі ухвали слідчого судді, суду або згоди власника активів, та підлягають реалізації на підставі частин четвертої та п`ятої статті 21 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів".

Відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

В контексті викладеного суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача, що зазначаючи те, що з набранням законної сили ухвалою ухвали Печерського районного суду від 28.09.2017у справі № 757/53393/17-к, якою було визначено передачу автомобілів Агентству для здійснення заходів управління ними з метою забезпечення його збереження, останнім було набуто прав його реалізації, відповідачем фактично невірно ототожнюються визначені чинним законодавством форми управління Агентством переданих йому активів, адже в резолютивній частині зазначеного судового рішення не було визначено, що таке майно передається в управління саме для подальшої реалізації. Крім того, під час апеляційного розгляду представником відповідача не зазначено, що останній звертався до суду з відповідним клопотанням, або отримував згоду власника на реалізацію вказаного вище майна.

Колегія суддів вважає необґрунтованими аргументи суду першої інстанції, який погодився з доводами відповідача, що подальше управління активами - транспортними засобами - шляхом передачі таких активів в управління є недоцільним, у зв`язку із швидкою втратою вартості таких активів внаслідок їх знецінення з огляду на технічні та економічні чинники, позаяк такі посилання жодним чином не свідчать про дотримання встановленого ч. 5 ст. 21 Закону порядку реалізації майна, переданого в управління, а саме автомобілів: RENO DOKKER № кузова НОМЕР_39, державний номерний знак НОМЕР_1 ; RENO DOKKER № кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 ; MITSUBISHI PAJERO WAGON № кузова НОМЕР_6 , державний номерний знак НОМЕР_7 ; SKODA SUPERB № кузова НОМЕР_8 , державний номерний знак НОМЕР_9 ; MERCEDES-BENZ GL63 AMG № кузова НОМЕР_10 , державний номерний знак НОМЕР_11 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_12 , державний номерний знак НОМЕР_13 ; VOLKSWAGEN MULTIVAN № кузова НОМЕР_14 , державний номерний знак НОМЕР_15 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_16 , державний номерний знак НОМЕР_17 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_18 , державний номерний знак НОМЕР_19 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_20 , державний номерний знак НОМЕР_21 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_22 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_23 , державний номерний знак НОМЕР_24 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_25 , державний номерний знак НОМЕР_26 ; MERCEDES-BENZ GL500 4MATIC № кузова НОМЕР_27 , державний номерний знак НОМЕР_28 ; CHEVROLET CRUZE № кузова НОМЕР_29 , державний номерний знак НОМЕР_30 ; MERCEDES-BENZ E350 № кузова НОМЕР_31 , державний номерний знак НОМЕР_32 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_33 , державний номерний знак НОМЕР_34 ; TOYOTA CAMRY № кузова НОМЕР_35 , державний номерний знак НОМЕР_36 ; VOLKSWAGEN MULTIVAN № кузова НОМЕР_37 , державний номерний знак НОМЕР_38 .

Судовою колегією також враховується, що положеннями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції гарантовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно державою.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23.09.1982 в справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", рішення від 21.02.1986 в справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства") положення статті 1 Першого протоколу містить три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання правомірним втручання у право на мирне володіння майном; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього.

Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє правило стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування.

У практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986, справі "Щокін проти України" від 14.10.2010, справі "Сєрков проти України" від 07.07.2011, справі "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000, справі "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009, справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004, справі "Еазі/^езї АПіапсе ПтіїесГ проти України" від 23.01.2004) також напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Європейський суду з прав людини констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта в частині та вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дії Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів щодо реалізації транспортних засобів - автомобілів, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Група Скіф» на праві приватної власності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В частині вимог позивача про зобов`язання Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів утриматись від будь-яких дій, спрямованих на реалізацію транспортних засобів - автомобілів, що належать на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Група Скіф», то колегія суддів зауважує, що апелянтом не надано доказів того, що відповідач вчиняє дії щодо реалізації транспортних засобів, належних ТОВ «Охоронне підприємство «Група Скіф», а отже, зазначені вимоги є передчасними та не можуть бути задоволені, позаяк законом не передбачено можливості захисту прав та інтересів осіб, які можуть бути порушені в майбутньому.

Враховуючи викладене нормативне регулювання та обставини справи, судом першої інстанції необґрунтовано повністю відмовлено в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції та свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду та часткового задоволення вимог апелянта.

Судом апеляційної інстанції враховується позиція Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що позивачем належно обгрунтовано правомірність своїх вимог в частині, а судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позовна заява - задоволенню частково.

Керуючись статтями 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Група Скіф» задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.06.2019 скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Група Скіф» до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів щодо реалізації транспортних засобів - автомобілів, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Група Скіф» на праві приватної власності.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 09.12.2019)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук