Справа № 300/1545/19
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11860/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Іщук Л.П.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Шумей М.В., час проголошення судового рішення 10 год 44 хв у м. Івано-Франківську, дата складання повного тексту судового рішення 15 жовтня 2019 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, пенсійний фонд, відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо незаконного утримання 20% з його пенсії на підставі рішення №1 від 27.09.2013, внаслідок невиконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 17.12.2013 по справі №344/16711/13-а та зобов`язати стягнути на його користь незаконно утримані суми з пенсії у розмірі 95 968,60 грн та індексацію від суми незаконно утриманої пенсії, яка становить 289 463,11 грн.

Позов мотивований тим, що в результаті проведеної зустрічної перевірки, відповідачем прийнято рішення №1 від 27.09.2013 про стягнення з нього надміру виплаченої пенсії. Проте, постановою Верховного Суду від 10.06.2019 по справі №344/16711/13-а, вказане рішення відповідача визнано протиправним та скасовано в частині утримання надмірно виплаченої пенсії за період з 01.08.1995 по 29.09.2008. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17.12.2013 зупинено дію рішення №1 від 27.09.2013, проте відповідачем не було вчинено будь-яких дій, спрямованих на припинення його дії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не звертався з повторним клопотанням до суду про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення управління Фонду в м. Івано-Франківську №1 від 27.09.2013, а тому пенсійний орган правомірно відновив з липня 2016 утримання переплати у розмірі 20% з його пенсії та проводив утримання по червень 2019 року включно. Крім того, суд першої інстанції не перевірив правильність обрахування при задоволенні позовної вимоги щодо сплати утриманої суми пенсії в розмірі 95 968,60 грн, з урахуванням встановленого індексу інфляції, оскільки ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV) передбачено щорічну індексацію пенсій у зв`язку із зростанням споживчих цін та середньої зарплати в країні. Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України, з урахуванням мінімального розміру збільшення. Постановою Кабінету Міністрів України №124 від 20.02.2019 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-ІV та передбачено проведення індексації пенсій з 01.03.2019. Таким чином, приймаючи рішення щодо розрахунку індексації за 2013, 2014, 2016, 2017 та 2018 роки, суд першої інстанції керувався нормативними документами, які ступили в дію з 01.03.2019, а тому вимоги позивача щодо індексації від суми протиправно утриманої пенсії в розмірі 289 463,11 грн є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника Хоптія М.В., які просили відхилити апеляційну скаргу, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що з 28.08.1993 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років, як працівник льотного складу, відповідно до Закону №1058-ІV.

Під час проведення у 2013 році зустрічної перевірки стажу роботи позивача за вислугою років встановлено, що ОСОБА_1 з 1995 по 2000 рік обіймав посади, що дають право на пенсію за вислугу років, внаслідок чого утворилася переплата йому пенсії в сумі 127 216,81 грн, у зв`язку з чим було прийнято рішення №1 від 27.09.2013 про утримання переплати пенсії в розмірі 20% щомісячно.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 у жовтні 2013 року звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом про скасування вказаного вище рішення пенсійного органу.

Справа розглядалася судами різних інстанції неодноразово.

При новому розгляді Івано-Франківський міський суд постановою від 06.04.2017 по справі №344/16711/13-а частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 Визнав протиправним та скасував рішення управління ПФУ №1 від 27.09.2013 в частині утримання надмірно виплаченої пенсії за період з 27.11.2000 по 29.09.2008. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017 постанову суду першої інстанції було скасовано та прийнято нову про відмову у задоволенні позову.

Проте, постановою Верховного Суду від 10.06.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, якою скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017, а постанову суду першої інстанції змінено, вказавши в її мотивувальній частині про те, що рішення управління ПФУ в м. Івано-Франківську №1 від 27.09.2013 підлягає скасуванню з 01.08.1995 замість 27.11.2000, а також, викладено пункт 2 її резолютивної частини таким чином : «Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області №1 від 27.09.2013 в частині утримання надмірно виплаченої пенсії за період з 01.08.1995 по 29.09.2008». В іншій частині постанову Івано-Франківського міського суду від 06.04.2017 залишено без змін. Постанова суду касаційної інстанції набрала законної сили з дати її прийняття.

Крім того, ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17.12.2013 було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та зупинено дію оспорюваного позивачем рішення пенсійного органу до набрання законної сили рішення у даній справі.

На запит ОСОБА_1 про надання інформації, щодо незаконно утриманих сум з пенсії, відповідачем була надана відповідь №831/П-15 від 08.07.2019, в якій вказано, що загальна сума утриманих коштів складає 95 968,60 грн.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із встановлених обставин по іншій справі, предметом якої була протиправність та скасування рішення відповідача №1 від 27.09.2013 та вказав при цьому, що пенсіонер не міг нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень. На пенсіонера може бути покладено обов`язок повернути надміру виплачену пенсію лише у випадку встановлення та доведення об`єктивними даними зловживань з його боку, тобто наявність об`єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних. Щодо стягнення з відповідача індексації від суми протиправно утриманої пенсії в розмірі 289 463,11 грн, суд першої інстанції вказав, що проведення індексації у зв`язку із зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, взявши до уваги поданий позивачем розрахунок.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значенням для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений статтею 50 Закону №1058-ІV, частинами першою та другою якої передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Отже, законом чітко визначено, що необхідною умовою відрахування виплаченої надміру суми пенсії є зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Згідно ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII), органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до ч.1 ст.103 Закону №1788-XII, суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Таким чином, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від його волі. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Згідно ч. 18 ст.106 Закону України «Про пенсійне забезпечення» посадові особи суб`єктів солідарної системи та накопичувальної системи пенсійного страхування, винні в порушенні законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Отже, відповідальність за правильність та достовірність документів, що подаються для призначення пенсій, в тому числі персоніфікованих відомостей про заробітну плату, які вносяться до реєстру застрахованих осіб, покладено на роботодавця (страхувальника).

Як видно з матеріалів справи, постановою Верховного Суду від 10.06.2019 по справі №344/16711/13-а було встановлено протиправність рішення №1 від 27.09.2013, на підставі якого відповідачем протиправно стягувалось з позивача 20% з пенсії, що становить 95 968,60 грн.

Згідно ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, з урахуванням того, що постановою Верховного Суду від 10.06.2019 було встановлено протиправність рішення №1 від 27.09.2013, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання протиправними дій пенсійного органу стосовно незаконного утримання 20% з його пенсії на підставі рішення №1 від 27.09.2013 та стягнення протиправно утриманих сум з пенсії в розмірі 95 968,60 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення протиправно утриманої суми пенсії з урахуванням індексації, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно дефініції, наведеної у статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-XII від 03.07.1991 (далі - Закон №1282-ХІІ), індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Індексація пенсій, відповідно до ч.5 ст.2 Закону №1282-ХІІ, здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» було виключено ч.1 ст.42 Закону № 1058-IV, а частину 2 цієї ж статті викладено в такій редакції: « 2. Для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини».

Таким чином, суд першої інстанції вірно обрахував інфляційні збитки та стягнув на користь позивача суму індексації від суми протиправно утриманої пенсії в розмірі 289 463,11 грн, зокрема, за 2013 рік - 15 757,35 грн, за 2014 рік - 10 396,66 грн., 2016 рік - 32 929,17 грн, 2017 рік - 102 065,64 грн, 2018 рік - 108 767,88 грн, 2019 рік - 19 546,41 грн.

При цьому, доводи відповідача з покликанням на Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-ІV, відповідно до якого, на його думку проведення індексації пенсій можливе лише з 01.03.2019, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, Порядком відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-ІV визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Разом з тим, статтею 42 Закону №1058-ІV, в редакції, чинній на момент прийняття відповідачем рішення №1 від 27.09.2013 та до постановлення судового рішення про його скасування, було передбачено індексацію пенсій, призначених за цим Законом, відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Проте, відповідач, наводячи такі аргументи, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, не спростовував правильність обрахунку позивачем суми індексації пенсії, а лише вказує на відсутність підстав для її стягнення.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення за результатами його перегляду судом апеляційної інстанції, в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року по справі № 300/1545/19- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Л. П. Іщук
Повне судове рішення складено 11.12.2019.