Справа № 520/182/19
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 р.Справа № 520/182/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Бондаренка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року, суддя Горшкова О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 24.10.19 року по справі № 520/182/19

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,стягнення моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, позивач:

- ОСОБА_2 просив суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.04.2015 № 514-1704 на суму 25 000,00 грн.; стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області моральну шкоду в розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 коп.; стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області сплачені судові витрати;

- ОСОБА_1 просив суд: стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 коп.; стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області матеріальну шкоду в розмірі 48912 (сорок вісім тисяч дев`ятсот дванадцять) гривень 27 коп.; стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області сплачені судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , зазначено, що з метою доведення відповідачу незаконності податкового повідомлення-рішення від 07.04.2015 № 514-1704 на суму 25 000,00 грн., прийняте відносно його дружини - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 22.12.2015 року прийшов на прийом до замісника начальника ДПІ (відповідача) ОСОБА_3 . В ході бесіди з нею з вказаного приводу, ОСОБА_1 шокувало те, що вона, знаючи незаконність такого рішення прийняла його і не буде його скасовувати. Вказана розмова була зафіксована ОСОБА_1 . Таким чином, ОСОБА_1 вказав, що вказана поведінка суб`єкта владних повноважень шокувала його та викликала в нього велике душевне хвилювання, в результаті чого піднявся тиск та ОСОБА_1 було шпиталізовано до «Швидкої допомоги». В подальшому, ОСОБА_1 проходив інтенсивний курс лікування після гіпертонічного кризису, який є наслідком спричиненої відповідачем моральної шкоди.

Також, ОСОБА_1 вказав, що неправомірні дії відповідача викликали необхідність перебування його на лікарняному, наслідком чого є втрата ним доходу, необхідність придбання ліків від підвищення тиску, викликаного незаконним податковим повідомлення-рішення від 07.04.2015 №514-1704 на суму 25 000,00 грн. та поведінкою відповідача.

Так, посилаючись на вимоги ст. 63 СК України, ОСОБА_1 вважає, що податкове повідомлення-рішення від 07.04.2015 № 514-1704 стосується і його прав, оскільки транспортний засіб марки LEND ROVER, модель RANGE ROVER, державний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску, з об`ємом двигуна 4999 куб. см., дата реєстрації-24.05.2014 року є спільною сумісною власністю і сплата податкового зобов`язання вливає на його права.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 закрито провадження по справі № 520/182/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення, стягнення моральної та матеріальної шкоди в частині позовних вимог щодо стягнення з Головного управління ДФС у Харківській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 коп. та матеріальної шкоди в розмірі 48912 (сорок вісім тисяч дев`ятсот дванадцять) гривень 27 коп.

Повернуто з Державного бюджету України (з рахунку: 4012 отримувач: УДКСУ у Основ`янському районі м. Харкова, код отримувача: 37999628, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1489 (одна тисяча чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 12 коп. згідно квитанції № 0.0..1 від 23.02.2019 року.

Роз`яснено позивачу - ОСОБА_1 , що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснено позивачу - ОСОБА_1 , що вказані позовні вимоги підлягають розгляду місцевим судом в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем, ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позивач, ОСОБА_2 , та відповідач не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 09.12.2019 позивач та представник позивача підтримали свою правову позицію по справі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника позивача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Закриваючи провадження по справі в частині позовних вимог щодо стягнення з Головного управління ДФС у Харківській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн. та матеріальної шкоди в розмірі 48912, 72 грн. суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 , не заявляє вимог публічно - правового характеру в поєднанні з вимогами про стягнення моральної та матеріальної шкоди, що, в свою чергу, виключає наявність публічно - правового спору в розумінні КАС України, відтак, вказаний спір має вирішуватись за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, згідно п. 1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, завданням адміністративного судочинства є розгляд і вирішення спорів про поновлення порушених суб`єктивних прав громадян і організацій у сфері публічно - правових відносин.

Відповідно до ст. 3 КАС України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Побто, справою адміністративної юрисдикції є спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, а ці суб`єкти відповідно зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкту. У випадку якщо суб`єкт владних повноважень у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно не може вирішуватись адміністративним судом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17.04.2018 року по справі №815/6956/15 (провадження №11-192апп18) та від 06.06.2018 року по справі №804/3509/17 (провадження №11-48апп18), публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Враховуючи вказане вище, в порядку адміністративного судочинства підлягають розгляду вимоги про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, яка завдана суб`єктом владних повноважень, лише у разі, якщо такі вимоги поєднані в одному провадженні з вимогами вирішити публічно-правовий спір. Наслідком недотримання вказаних імперативних вимог законодавця є розгляд вимог про відшкодування моральної та матеріальної шкоди саме в порядку цивільного або господарського судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зі змісту адміністративного позову встановлено, що ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги про стягнення з Головного управління ДФС у Харківській області моральної та матеріальної шкоди та сплачених судових витрат, проте звертаючись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, ОСОБА_1 , всупереч вимог ст. 21 КАС України, не заявлено вимог публічно - правового характеру (вимог про скасування податкового повідомлення - рішення, визнання протиправними дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень) в поєднанні з вимогами про стягнення моральної та матеріальної шкоди, що, в свою чергу, виключає наявність публічно - правового спору в розумінні КАС України між ним та відповідачем по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

ОСОБА_4 з метою захисту порушеного, на його думку, права не позбавлений можливості подання окремої позовної заяви до місцевого суду в порядку цивільного судочинства з вимогами про відшкодування суб`єктом владних повноважень завданої моральної та матеріальної шкоди.

Відтак, вказаний спір має вирішуватись за правилами Цивільного процесуального кодексу України, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з Головного управління ДФС у Харківській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн. та матеріальної шкоди в розмірі 48912, 72 грн.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Стосовно розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. У випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

В судовому засіданні 09.12.2019 року представником позивача заявлено клопотання про повернення позивачу сплаченого судового збору під час розгляду справи № 520/182/19

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2015 року позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, стягнення моральної та матеріальної шкоди повернуто позивачам.

Не погоджуючись з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2015 року, позивачами подано апеляційну скаргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 року по справі № 520/182/19 скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляд.

Як свідчать матеріали справи, при поданні апеляційної скарги на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2015 року ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 11.03.2019 року (т.1, а.с. 37).

Враховуючи вказане вище, на підставі положень ст. 143 КАС України та ст. 7 Закону України "Про судовий збір", колегія суддів вважає за необхідне повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. сплачений за подання апеляційної скарги на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2015 року по справі № 520/182/19.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року по справі № 520/182/19 залишити без змін.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. квитанція № 0.0..1 від 11.03.2019 року сплачений в 16:21.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Рєзнікова
Судді(підпис) (підпис) В.В. Старостін А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 13.12.2019 року