Справа № 560/2208/19
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2208/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

09 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року (місце ухвалення рішення - м. Хмельницький, повний текст складно 16.09.2019) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Хмельницькій області), в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного правління ДФС в Хмельницькій області від 02.07.2019 № та №;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.07.2019 №Ф-;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 02.07.2019 №.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що оскаржувані ним податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимога про сплату боргу (недоїмки), винесені Головним правлінням ДФС в Хмельницькій області щодо позивача, суперечать дійсним обставинам справи, є незаконними та необґрунтованими, а тому підлягають скасуванню, внаслідок чого позивач звернувся до суду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного правління ДФС в Хмельницькій області від 02.07.2019 № та №.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.07.2019 №Ф-.

Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 02.07.2019 №.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в сумі 4660,70 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору. Також відповідач зазначав, що порушення, допущені позивачем, належним чином зафіксовані в акті перевірки, а спірні рішення є обґрунтованими та такими, що прийняті на підставі, в межах та у спосіб, передбачений законодавством.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача заперечив щодо вимог апеляційної скарги, просив залишити рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) зареєстрований, як суб`єкт підприємницької діяльності 11.01.2006, номер запису про включення відомостей про фізичну особу - підприємця до ЄДР 0001195, з наступними видами КВЕД: 02.30 збирання дикорослих недеревних продуктів; 02.10 лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві; 02.20 лісозаготівлі; 02.40 надання допоміжних послуг у лісовому господарстві; 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно- технічним обладнанням; 47.25 роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; 47.26 роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах; 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 52.24 транспортне оброблення вантажів; 56.29 постачання інших готових страв; 56.30 обслуговування напоями; 95.11 ремонт комп`ютерів і периферійного устаткування.

ФОП ОСОБА_1 в період з 01.01.2017 по 31.12.2018 перебував на загальній системі оподаткування та був платником податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, екологічного податку, акцизного збору, військового збору.

ГУ ДФС у Хмельницькій області проведена документальна планова виїзна перевірка суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 та дотримання іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДФС.

За результатами перевірки контролюючим органом було складено акт № 0412/22-01-13-03/ від 31.05.2019, яким встановлено наступні порушення податкового законодавства:

- п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 у періоді, що перевірявся, завищено показник валових витрат, відповідно занижено чистий оподатковуваний дохід у сумі - 1239133,68 грн, у т.ч. в податковому періоді 2017 рік в сумі 197995,36 грн, в податковому періоді 2018 рік в сумі 1041138,32 грн. За результатами проведеного перерахунку за 2015-2016 роки ФОП ОСОБА_1 не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 223044,06 грн, в т.ч. по періодах: 2017 рік - 35639,16 грн, 2018 рік - 187404,90 грн;

- п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI з внесеними змінами та доповненнями, ФОП ОСОБА_1 занижено об`єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб, відповідно і єдиного соціального внеску в сумі - 1239133,68 грн, в т.ч.: в податковому періоді 2017 рік в сумі 197995,36 грн, в податковому періоді 2018 рік в сумі 1041138,32 грн. За результатами перевірки підлягає донарахуванню - 94203,74 грн єдиного соціального внеску, в т.ч. по періодах: січень 2017 року - 3629,92 грн, лютий 2017 року - 3629,92 грн, березень 2017 року - 3629,92 грн, квітень 2017 року - 3629,92 грн, травень 2017 року - 3629,92 грн, червень 2017 року - 3629,92 грн, липень 2017 року - 3629,92 грн, серпень 2017 року - 3629,92 грн, вересень 2017 року - 3629,92 грн, жовтень 2017 року - 3629,92 грн, листопад 2017 року - 3629,92 грн, грудень 2017 року - 3629,92 грн, січень 2018 року - 4220,40 грн, лютий 2018 року - 4220,40 грн, березень 2018 року - 4220,40 грн, квітень 2018 року - 4220,40 грн, травень 2018 року - 4220,40 грн, червень 2018 року - 4220,40 грн, липень 2018 року - 4220,40 грн, серпень 2018 року - 4220,40 грн, вересень 2018 року - 4220,40 грн, жовтень 2018 року - 4220,40 грн, листопад 2018 року - 4220,40 грн, грудень 2018 року - 4220,40 грн;

- п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI ФОП ОСОБА_1 у періоді, що перевірявся, занижено показник чистого доходу, відповідно занижено суму військового збору в сумі - 18587,01 грн, у т.ч. по періодах: в податковому періоді 2017 рік в сумі 2969,93 грн, в податковому періоді 2018 рік в сумі 15617,07 грн;

- п.п. 1.4, 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, п. 54.2 ст. 54, пп. 168.1.1, 168.1.4 п. 168 ст. 168, п.п. а) п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 у періоді, що перевірявся, військовий збір сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу на користь платника податків з порушенням термінів його виплати на загальну суму 806,39 грн, в т.ч. по періодах: січень 2017 року в сумі 347,30 грн по граничному терміну сплати 06.02.2017 фактично сплачено 16.02.2017; лютий 2017 в сумі 230,86 грн по граничному терміну сплати 06.03.2017 фактично сплачено 13.03.2017; березень 2017 в сумі 228,23 грн по граничному терміну сплати 07.04.2017 фактично сплачено 14.04.2017;

- п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України та "Порядку обліку платників податків і зборів", затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року №1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 квітня 2014 року №462), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 травня 2014 року за №503/25280, ФОП ОСОБА_1 не подано до Контролюючого органу за місце реєстрації Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (Форма № 20-ОПП).

За результатами проведеної перевірки та складеного акту перевірки ГУ ДФС у Хмельницькій області винесено:

- податкове повідомлення - рішення від 02.07.2019 № , яким було збільшено позивачеві суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 334566,09 грн, в тому числі за основним платежем - 223044,06 грн та за штрафними санкціями - 111522,03 грн;

- податкове повідомлення рішення від 02.07.2019 №, яким було збільшено позивачеві суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 27880,52 грн, в тому числі за основним платежем - 18587,01 грн та за штрафними санкціями - 9292,51 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.07.2019 № Ф- про сплату єдиного внеску в сумі 94203,74 грн;

- рішення № від 02.07.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 9420,37 грн .

Позивач не погоджуючись із винесеними рішенням відповідача звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 02.07.2019 № та №, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.07.2019 №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 02.07.2019 № Головне управління ДФС у Хмельницькій області діяло всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття зазначених рішень, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У п. 85.2 ст. 85 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Підставами для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій слугували висновки податкового органу про завищення ОСОБА_1 показника витрат за рахунок безпідставного включення до складу витрат придбання ТМЦ, дохід від використання яких у періоді, що перевірявся, не отриманий, а саме за 2017 рік - в сумі 197955,36 грн, за 2018 рік - в сумі 1 041 138,32 грн.

Пунктами 44.1, 44.3, 44.6 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до вимог пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб - підприємців визначено статтею 177 ПК України.

Згідно з п.п. 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування є чистий оподатковуваний доход, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- п.п. 177.4.1 витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- п.п. 177.4.2 витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- п.п. 177.4.3 суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- п.п. 177.4.4 інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням.

Не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (підпункт 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України).

Згідно із п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 138.10 ст.138 Податкового кодексу України визначено, що до складу інших витрат включаються: адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

У акті перевірки податковим органом встановлено безпідставне включення позивачем до складу валових витрат за 2017-2018 роки витрат у розмірі 1239133,68 грн. Такий висновок зроблений податковим органом у зв`язку із тим, що ФОП ОСОБА_1 у 2017 та 2018 роках до складу валових витрат віднесено витрати у розмірі 1239133,68 грн, у т.ч.: за 2017 рік у сумі 197 995,36 грн, за 2018 рік у сумі 1041138,32 грн, які не підтверджені будь-якими первинними документами.

Як встановлено судом, у періоді, що перевірявся, ФОП ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність із надання допоміжних послуг у лісовому господарстві з контрагентами ДП "Шепетівський лісгосп", ТОВ "Укрпромхолдинг "Август", ДП "Славутський лісгосп" та ДП "Славутське лісове господарство", для здійснення якої використовував, як власні так і орендовані трактори та вантажні автомобілі.

Матеріалами справи підтверджено, що в період 2017-2018 років ФОП ОСОБА_1 було надано послуги по лісозаготівлі, що підтверджується договорами та актами наданих послуг (виконаних робіт).

Для надання вказаних послуг позивачем використовувалося паливо (дизельне паливо, бензин, газ скраплений), для заправки тракторів, вантажних автомобілів та бензопил.

Як свідчать матеріали справи, у періоді, що перевірявся, ФОП ОСОБА_1 здійснено придбання товарно-матеріальних цінностей (послуг) на загальну суму 1239133,68 грн (без ПДВ), а саме:

- у грудні 2017 року платником податків придбано товарно-матеріальні цінності (дизельне паливо та бензин) у контрагентів ТОВ "Укр-Нафта-еліт", ТОВ "Трейдінг груп", ТОВ "Евро ПАУЕР" відповідно до податкових накладних на загальну суму 197995,36 грн;

- у листопаді та грудні 2018 року платником податків придбано товарно-матеріальні цінності (дизельне паливо, бензин, газ скраплений) у контрагентів ТОВ "Укр-Нафта-еліт", ТОВ "Трансформ Трейд", ТОВ "Західенергопостач" АЗС № 14 Славута, ТОВ "Авантаж 7", Приватне мале виробничо-комерційне підприємство "Лан", ТОВ "Етеріум", ТОВ "Барнетта-торг", Підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна", ФОП ОСОБА_2 , ДП "Славутське лісове господарство", ТОВ "Укроптторг" відповідно до податкових накладних та фіскальних чеків на загальну суму 1041138,32 грн.

Так, у відповідності до частин першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку первинних документів регулюється Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №168/704 від 05.06.1995 року (далі - Положення №88).

Положення №88 встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) (п.п.1.1). Господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення (п.п.1.2). Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа (п.п.2.4).

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричинити реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом встановлено, що придбані ТМЦ (дизельне паливо, бензин, газ скраплений) позивачем в подальшому використано в його господарській діяльності з контрагентами ДП "Шепетівський лісгосп", ТОВ "Укрпромхолдинг "Август", ДП "Славутський лісгосп" та ДП "Славутське лісове господарство", що підтверджується наданими представником позивача до суду договорами та актами наданих послуг (виконаних робіт).

Отримані суми коштів від вказаних контрагентів ФОП ОСОБА_1 відобразив в податковій звітності за 2017-2018 роки, як дохід, що є дебіторською заборгованістю контрагентів перед позивачем.

Використання пально-мастильних матеріалів у господарській діяльності у відповідному періоді для надання відповідних послуг підтверджується актами наданих послуг (виконаних робіт), які були підписано позивачем із контрагентами (ДП "Шепетівський лісгосп", ТОВ "Укрпромхолдинг "Август", ДП "Славутський лісгосп" та ДП "Славутське лісове господарство") за договорами в грудні 2017 року та в листопаді-грудні 2018 року.

Отже, контролюючим органом неправомірно зроблено висновок щодо безпідставного включення до складу валових витрат за 2017-2018 роки витрат у розмірі 1239133,68 грн, у т.ч.: за 2017 рік у сумі 197 995,36 грн, за 2018 рік у сумі 1041138,32 грн, оскільки відповідно до норм чинного законодавства ФОП ОСОБА_1 правомірно включив до складу витрат вартість пально-мастильних матеріалів, які в подальшому ним реалізовані та за які отримано дохід, який безпосередньо пов`язаний з понесеними витратами від здійснення підприємницької діяльності, на підставі документально підтверджених первинних документів.

Водночас, досліджені у судовому засіданні документи бухгалтерського та податкового обліку позивача відповідають вимогам Закону; під час проведення перевірки контролюючим органом не було виявлення порушень в оформленні первинних документів позивача, вони оформлені у відповідності до вимог Закону № 996-ХІV та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених позивачем господарських операцій.

Дослідивши надані сторонами письмові докази в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком окружного суду про те, що витрати за 2017 - 2018 роки в сумі 1239133,68 грн, на придбання товарно-матеріальних цінностей (послуг) документально підтверджені та відносяться до витрат, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 із надання послуг контрагентам ДП "Шепетівський лісгосп", ТОВ "Укрпромхолдинг "Август", ДП "Славутський лісгосп" та ДП "Славутське лісове господарство", а відтак доводи відповідача про неправомірне включення до складу валових витрат вищевказаної суми витрат за 2017 - 2018 роки є необґрунтованими.

Підсумовуючи вищевказане, суд дійшов висновку про протиправність прийнятого ГУ ДФС у Хмельницькій області податкового повідомлення-рішення від 02.07.2019 № , в зв`язку з чим останнє підлягає скасуванню.

З приводу податкового повідомлення рішення від 02.07.2019 №, яким було збільшено позивачеві суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 27880,52 грн, суд зазначає таке.

В акті перевірки відповідачем зазначено, що позивачем було порушено вимоги підпунктів 1.4, 1.6 пункту 16-1. підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Підпунктами 1.1-1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України визначено, що платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпунктом 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; базою оподаткування у фізичної особи є дохід, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно зі статтею 177 Податкового кодексу України.

З врахуванням наведеного, військовий збір нараховується, утримується та перераховується із сум чистого оподатковуваного доходу, який визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Податковий орган зауважував, що позивачем у періоді, що перевірявся, військовий збір сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу на користь платника податків з порушенням термінів його виплати на загальну суму 806,39 грн, в т.ч. по періодах: січень 2017 року в сумі 347,30 грн по граничному терміну сплати 06.02.2017 фактично сплачено 16.02.2017; лютий 2017 в сумі 230,86 грн по граничному терміну сплати 06.03.2017 фактично сплачено 13.03.2017; березень 2017 в сумі 228,23 грн по граничному терміну сплати 07.04.2017 фактично сплачено 14.04.2017.

Отже, враховуючи фактичні обставини справи, які підтверджують правомірність віднесення позивачем до валових витрат суми коштів сплачених ним за придбання ТМЦ, та враховуючи що вказані витрати пов`язані безпосередньо із здійсненням господарської діяльності та документально підтверджені, суд вважає, що вказане є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення від 02.07.2019 №, яким було збільшено позивачеві суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 27880,52 грн, в тому числі за основним платежем - 18587,01 грн та за штрафними санкціями - 9292,51 грн.

Надаючи оцінку правомірності винесеної відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.07.2019 №Ф- та рішенню про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 02.07.2019 №, суд зазначає наступне.

В акті перевірки відповідачем зазначено, що позивачем було порушено вимоги п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI з внесеними змінами та доповненнями.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI встановлено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску (частина п`ята статті 8 Закону №2464-VI).

Згідно з частиною другою, третьою статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VІ орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерством фінансів України від 20 квітня 2015 року №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953 (далі Інструкція №449), у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Згідно з пунктом 3 розділу VI Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів.

Відповідач вважає, що позивачем занижено об`єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб, відповідно і єдиного соціального внеску в сумі - 1239133,68 грн, в т.ч.: в податковому періоді 2017 рік в сумі 197995,36 грн, в податковому періоді 2018 рік в сумі 1041138,32 грн.

На підставі такого висновку відповідачем було направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.07.2019 № Ф- у сумі 94203,74 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 02.07.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 9420,37 грн.

Суть виявленого порушення норм Закону №2464-VІ зводиться до того, що перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, на який нараховується єдиний внесок, встановлено заниження суми чистого доходу за 2017-2018 роки, що спричинило заниження єдиного внеску.

Враховуючи фактичні обставини справи, що підтверджуються матеріалами справи, щодо неправомірності збільшення відповідачем суми оподатковуваного доходу позивача за 2017-2018 роки за результатом перевірки, яка була оформлена актом № 0412/22-01-13-03/ від 31.05.2019, суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача з донарахування суми єдиного внеску на вказану суму доходу, та необхідність скасування оскаржуваної вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій.

Підсумовуючи наведене, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 02.07.2019 № та №, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.07.2019 №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 02.07.2019 № Головне управління ДФС у Хмельницькій області діяло всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття зазначених рішень, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 грудня 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.