Справа № 826/7217/17
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7217/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Каракашьян С.К. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Прилуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Прилуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області від 30.12.2016 № /95, № /93, № /94.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач, Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Прилуцькою об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернігівській області, на підставі пп.75.1.1, п.75.1, 1ст.75, ст.76.1 ст.76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку Договору про спільну діяльність від 28.01.2008 № 35/21 з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо своєчасності сплати самостійно визначених грошових зобов`язань авансових внесків з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта, газ, конденсат) по строку сплати 30.09.2015, 30.10.2015, 30.11.2015, 30.12.2015 в сумі 45 653 267,02 грн.; своєчасності сплати самостійно визначених грошових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта) за 4 квартал 2015 року по строку сплати 19.02.2016 в сумі 381 418,40 грн. та за січень 2016 року по строку сплати 03.03.2016 в сумі 223 098,82 грн., за результатами якої складено акт від 14.12.2016 № 196/25-16-12-01-24.

За висновками Акту перевірки встановлено порушення позивачем:

- п. 257.4 ст. 257 Податкового кодексу України щодо порушення строків сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання авансових внесків з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта, газ, конденсат) по строку сплати 30.09.2015, 30.10.2015, 30.11.2015, 30.12.2015 в сумі 45 653 267,02 грн.;

- п. 57.1 ст. 57 та п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України щодо порушення строків сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання авансових внесків з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта) за 4 квартал 2015 року по строку сплати 19.02.2016 в сумі 381 418,40 грн. та за січень 2016 року по строку сплати 03.03.2016 в сумі 223 098,82 грн.

У зв`язку із незгодою з висновками Акту перевірки від 14.12.2016 № 196/25-16-12-01-24, позивачем подано заперечення від 22.12.2016 № 64-СД до Прилуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області, за результатами розгляду якого направлено позивачу відповідь на заперечення, відповідно до змісту якої заперечення позивача залишено без задоволення, а акт перевірки від 14.12.2016 № 196/25-16-12-01-24 - без змін.

На підставі акта перевірки від 14.12.2016 № 196/25-16-12-01-24 Прилуцькою об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернігівській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

-від 30.12.2016 № /95, яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти (затримка на 280 календарних днів) в сумі 11 386 467,85 грн., контролюючи органом визначено позивачу суму штрафу у розмірі 2 277 293,57 грн. (що, складає 20% від суми несвоєчасно сплачених грошових зобов`язань);

-від 30.12.2016 № /93, яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу (затримка на 183 календарних дня) в сумі 7 351 909,71 грн., контролюючи органом визначено позивачу суму штрафу у розмірі 1 470 381,95 грн. (що, складає 20% від суми несвоєчасно сплачених грошових зобов`язань);

-від 30.12.2016 № /94, яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату (затримка на 183 календарних дня) в сумі 2 964 930,11 грн., контролюючи органом визначено позивачу суму штрафу у розмірі 592 986,01 грн. (що, складає 20% від суми несвоєчасно сплачених грошових зобов`язань).

Не погоджуючись з вказаними податковим повідомленням-рішенням, позивачем подано до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на податкові повідомлення-рішення від 30.12.2016 № /95, № /93, № /94.

Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про результати розгляду скарги від 10.03.2017 №870/10/25-01-10-01-05 скарга позивача залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 30.12.2016 № /95, № /93, № /94 залишені без змін.

Позивач не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи такі рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність проведення камеральної перевірки висновки якої безпідставно покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень, що обумовлює безпідставність визначення податкового правопорушення і, як наслідок цього, безпідставність застосування штрафів.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Пунктом 20.1.4 статті 20 ПК України (тут і надалі - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, ПК України) встановлено право контролюючих органів проводити перевірки платників податків, але даною нормою законодавством чітко визначено, що ці перевірки повинні проводитися в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 49.2 статті 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Разом з цим пунктом 54.1 статті 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пп. 75.1.1. п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом документальної перевірки є зокрема своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, що передбачено пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 ПК України.

В той же час, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (абз. 1 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Статтею 76 ПК України врегульовано порядок проведення камеральної перевірки, згідно пункту 76.1 якої камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Відповідно до п. 76.2 ст. 76 ПК України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Системний аналіз норм, які визначають порядок камеральної перевірки та які діяли на час проведення перевірки податковим органом в межах спірних правовідносин, свідчить про те, що мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення.

Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, подані платником, якого перевіряють.

Натомість до 01 січня 2017 року (до внесення змін до статті 75 ПК України) питання своєчасності нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів були предметом документальної перевірки, якій властиві зовсім інші ознаки в залежності від її виду (виїзна, невиїзна, планова, позапланова).

Невиконання податковим органом Порядку проведення документальних планових/позапланових перевірок на виконання вимог ст. 77, 78, 79 ПК України призводить до порушення відповідачем способу реалізації владних управлінських функцій та відсутності правових наслідків перевірки, яка не охоплювала на час її проведення питання своєчасності сплати грошового зобов`язання.

Вказана позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року по справі № 826/1975/17, від 13 червня 2018 року по справі № 806/902/16, від 19 лютого 2019 року по справі № 820/7198/ 16, від 11 квітня 2019 року по справі № 826/2139/18 .

Колегія суддів зауважує, що актом перевірки також встановлено дату фактичної сплати, суму та кількість днів затримки сплати. Вказані факти встановлені без зазначення переліку досліджуваних документів, при тому, що такі відомості не можуть зазначатись в податкових деклараціях або розрахунках. Висновки акту підтверджують використання податковим органом і інших документів, крім даних податкової звітності, що є порушенням порядку проведення перевірки, оскільки у такому разі платник податків мав право бути повідомленим і присутнім під час проведення перевірки з реалізацією всіх гарантованих йому прав. Своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів є предметом документальної перевірки (п.п.75.1.2 ПК України), порядок та процедури проведення якої значно відрізняється від порядку проведення камеральної перевірки.

З огляду на викладене колегія судів зазначає про відсутність у відповідача повноважень під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність сплати позивачем податків, оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, у зв`язку з чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки, тому дії відповідача по проведенню камеральної перевірки з цього питання та винесення за її результатами податкових повідомлень-рішень є протиправними.

Посилання контролюючого органу в апеляційній скарзі на виявлені порушення, які зафіксовані актом перевірки, є безпідставними, оскільки відповідач до 01 січня 2017 року не був наділений правом перевіряти своєчасність справляння платником податків узгоджених сум грошового зобов`язання в межах камеральної перевірки, чим порушив вимоги пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, відтак акт перевірки у розумінні ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України є недопустимим доказом на підтвердження наявності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Ганечко О.М.