Справа № 465/3803/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11533/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Онишкевича Т. В.;

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2019 року в справі №465/3803/18 (головуючий суддя - Ванівський Ю.М., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Львівській області, боржник - Львівська міська рада про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Львівській області, боржник - Львівська міська рада, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 22.05.2018 за ВП №55454347 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що згідно листа ДВС від 15.03.2018, очевидним є те, що відповідачем не вчинено жодних дій щодо виконання постанови суду від 06.12.2017 та виконавчого листа від 26.12.2017, згідно якого, Франківським районним судом м. Львова зобов`язано Львівську міську раду вчинити дії з невідкладного надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між житловими будинками номера яких 236/1 та 246 (біля житлового будинку №244) згідно плану земельної ділянки, крім скерування сторонам виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження та скерування державним виконавцем 27.02.2018 запиту у Франківський районний суд м. Львова з метою надання копії ухвали Франківського районного суду м. Львова від 05.01.2018 по адміністративній справі 465/5581/17. Також очевидним є те, що ні Львівській міській раді, ні позивачу, ні відповідачу, нічого не було відомо про ухвалу суду від 05.01.2018, а постанова суду від 06.12.2017 та постанова про відкриття ВП №55454347 від 03.10.2018 за виконавчим листом від 26.12.2017, станом на 26.02.2018, не були виконані, хоча відповідно до ч. 6 ст. 26 ЗУ „Про виконавче провадження" повинні були бути виконанні, що є доказом бездіяльності відповідача, щодо виконання постанови суду від 06.12.2018р. у відкритому ще 03.01.2018р. виконавчому провадженні №55454347. Позивач, як і відповідач, також звернувся до Франківського районного суду м.Львова із заявою від 26.02.2018, в якій просив невідкладно надати копію ухвали суду від 05.01.2018. Ухвалою суду від 05.01.2018 Франківський районний суд м. Львова вносить виправлення допущеної описки в абзац третій резолютивної частини постанови суду від 06.12.2018р. по адміністративній справі 465/5581/17 і викладає її в наступній редакції: "Зобов`язати Львівську міську раду (м. Львів, площа ринок, 1. Ідентифікаційний код 04055896) вирішити питання щодо надання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між житловими будинками номера яких 236/1 та 246 (біля житлового будинку № 244 ) згідно плану земельної ділянки.". Враховуючи наведене, позивач вважає, що у суду є всі підстави для визнання постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.05.2018 за ВП №55454347 Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2019 року в справі №465/3803/18 в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою адміністративний позов задоволити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Крім цього, зазначає, що відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Львівській області не виконано виконавчий лист, який було видано Франківським районним судом м. Львова на виконання своєї постанови від 06.12.2017 у адміністративній справі №465/5581/17 з врахуванням постанови Верховного Суду від 31.01.2019 по адміністративній справі №465/5581/17, оскільки боржником - Львівською міською радою не вчинено дій з невідкладного надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просив таку задовольнити.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 26.12.2017 Франківським районним судом м. Львова виданий виконавчий лист №465/5581/17, згідно з яким зобов`язано Львівську міську раду (м.Львів, площа Ринок, 1. Ідентифікаційний код 04055896) вчинити дії з невідкладного надання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між житловими будинками номера яких 236/1 та 246 (біля житлового будинку № 244 ) згідно плану земельної ділянки.

Постановою № 55454347 від 03.01.2018 було відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа №465/5581/17 та цього ж дня скеровано сторонам виконавчого провадження для виконання та відома.

Згодом, 05 січня 2018 року ухвалою Франківського районного суду м. Львова виправлено допущену описку в резолютивній частині постанови від 06.12.2017 по справі №465/5581/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання Ухвали Львівської міської ради незаконною та протиправною та зобов`язання до вчинення дій.

Абзац третій резолютивної частини постанови Франківського районного суду м.Львова від 06.12.2017 року викладено в наступній редакції:

«Зобов`язати Львівську міську раду (м.Львів, площа Ринок, 1. Ідентифікаційний код 04055896) вирішити питання щодо надання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між житловими будинками номера яких 236/1 та 246 (біля житлового будинку № 244 ) згідно плану земельної ділянки.»

22.05.2018 державним виконавцем Головного територіального управління юстиції в Львівській області Львівської міської ради Берегових Владиславом Сергійовичем, на підставі пункту 9 частини 1 статтей 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №55454347 з примусового виконання виконавчого листа № 465/5581/17 виданого 26.12.2017 Франківським районним судом м.Львова.

Не погоджуючись та вважаючи протиправною постанову про закінченням виконавчого провадження ВП № 55454347 від 22.05.2018, позивач звернувся з позовом про її скасування до суду.

Відмовляючи у задоволенні даного позову, суд першої інстанції мотивував це тим, що матеріалами справи підтверджено, що 15.02.2018 року на пленарному засіданні Львівської міської ради розглядався проект ухвали «Про надання громадянину ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 (біля будинку № 244 ), однак таке рішення не набрало необхідної кількості голосів депутатського корпусу на підтримку. Тобто в процесі виконавчого провадження, державним виконавцем в повному обсязі забезпечено виконання судового рішення. Такі обставини, на думку суду, є підставою для закінчення виконавчого провадження № 55454347 щодо виконання виконавчого листа № 465/5581/17 виданого Франківським районним судом міста Львова 26.12.2017 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції приймаючи рішення у даній справі залишив поза увагою питання належного відповідача, чим допустив порушення норм процесуального права, з огляду на наступне.

Частинами 1-3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) регламентовано, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частинами 1 та 3 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно статті 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1302/29432, органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції.

Наказом Міністерства юстиції від 20 квітня 2016 року № 1183/5 затверджено Типове положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Типового положення управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі. До складу Управління входить відділ примусового виконання рішень.

Отже, в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби. У зв`язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі не визначені як самостійні органи державної виконавчої служби, це виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у його постанові від 26 червня 2019 року у справі №754/3679/17.

Як видно з матеріалів справи, адміністративний позов ОСОБА_1 було пред`явлено до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Львівській області, тобто до неналежного відповідача.

За змістом ч.3 ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Таким чином, з наведених вище норм слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може бути здійснена виключно судом першої інстанції.

Враховуючи що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності у суду апеляційної інстанції можливості замінити його належним відповідачем, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п.4 ч.1, абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, належним відповідачем у даній справі є управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Львівській області, а суд першої інстанції прийняв рішення про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, не залучивши до участі у справі.

В підсумку, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, не вирішивши питання заміни неналежної сторони або залучення до участі в справі другого відповідача, порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та у свою чергу є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 272, 287, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2019 року в справі №465/3803/18 - скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 11 грудня 2019 року