Справа № 1.380.2019.003444
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10247/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Большакової О. О., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника позивачки Тунського А. Р.,

представників відповідачів Чукли С. П., Брикара О. М.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу виконавчого комітету Дрогобицької міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року (рішення ухвалено у м. Львові судом у складі головуючого судді Костецького Н. В.) у справі № 1.380.2019.003444 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Дрогобича Кучми Тараса Ярославовича, виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до міського голови м. Дрогобича Кучми Т. Я., виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Позивачка просила стягнути з виконавчого комітету Дрогобицької міської ради на її користь 378918,16 грн середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення її на роботі.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 у справі № 876/8314/16, яка набрала законної сили, визнано неправомірними дії міського голови м. Дрогобича щодо звільнення її, ОСОБА_1 , з роботи, визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови м. Дрогобича № 155-к від 28.03.2016 «Про звільнення Ю. Терлецької», поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору патріотичного виховання відділу сім`ї, молоді та туризму виконавчого комітету Дрогобицької міської ради з 28.03.2016, стягнуто з виконавчого комітету Дрогобицької міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 55381, 20 грн. Оскільки рішення суду в частині поновлення її на роботі не виконано, позивачки вважала наявними правові підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі із врахуванням коефіцієнта підвищення тарифних ставок і посадових окладів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.08.2019, яке прийняте у порядку спрощеного позовного провадження, позов задоволено частково.

Стягнуто з виконавчого комітету Дрогобицької міської ради на користь ОСОБА_1 387474,69 грн середнього заробітку за весь час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Судовий збір в розмірі 3789,23 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн присуджено на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Дрогобицької міської ради.

Рішення суду першої інстанції оскаржив виконавчий комітет Дрогобицької міської ради, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, без врахування усіх фактичних обставин справи та належної оцінки доказів, що призвело до неправильного вирішення справи. Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 не надає відповідачу трудову книжку, що унеможливлює поновлення її на посаді згідно з судовим рішенням. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену у установленому порядку. Без трудової книжки приймаються на роботу тільки особи, які працевлаштовуються вперше. Оскільки при звільненні ОСОБА_1 з посади завідувача сектору патріотичного виховання відділу сім`ї, молоді та туризму виконавчого комітету Дрогобицької міської ради видано належно оформлену трудову книжку, тому при поновленні на роботі позивачка зобов`язана була подати трудову книжку.

Крім того, апелянтом надано інформацію, що ОСОБА_1 після звільнення її відповідачем з посади була працевлаштована, тому при присудженні оплати за час вимушеного прогулу має бути враховано заробіток за місцем нової роботи, який вона отримувала у цей час. Працевлаштування позивачки за новим місцем роботи та її відмова надати трудову книжку також свідчить про її небажання поновлюватись на раніше займаній посаді згідно з рішенням суду.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову позивачці у задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, представника другого відповідача, який просить її задовольнити, представника позивачки, який просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення у сумі 387474,69 грн за період з 26.01.2017 по 03.07.2019 (день звернення до суду з даним позовом), оскільки виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради не виконано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 в частині поновлення ОСОБА_1 на раніше займаній посаді.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 у справі № 876/8314/16, яка набрала законної сили, визнано неправомірними дії міського голови м. Дрогобича щодо звільнення ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови м. Дрогобича № 155-к від 28.03.2016 «Про звільнення Ю. Терлецької», поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору патріотичного виховання відділу сім`ї, молоді та туризму виконавчого комітету Дрогобицької міської ради з 28.03.2016, стягнуто з виконавчого комітету Дрогобицької міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 55381, 20 грн. Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 5538, 05 грн звернена до негайного виконання.

07.03.2017 ОСОБА_1 звернулась до Дрогобицького міського голови із заявою про поновлення на посаді завідувача сектору патріотичного виховання відділу сім`ї, молоді та туризму виконавчого комітету Дрогобицької міської ради.

Листом від 13.03.2017 № 3-28/1991 Дрогобицький міський голова повідомив, що заява ОСОБА_1 про поновлення на роботі розглянута, тому просив позивачку особисто прибути у відділ кадрів виконавчого комітету Дрогобицької міської ради з оригіналами документів.

15.05.2019 ОСОБА_1 звернулась із запитом до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про надання інформації чи вносились зміни до штатного розпису виконавчого комітету Дрогобицької міської ради в частині введення посади завідувача сектору патріотичного виховання відділу сім`ї, молоді та туризму виконавчого комітету Дрогобицької міської ради.

Листом від 22.05.2019 № 3-17/4153 позивачку повідомлено, що зміни до штатного розпису виконавчого комітету Дрогобицької міської радив частині введення посади завідувача сектору патріотичного виховання відділу сім`ї, молоді та туризму виконавчого комітету Дрогобицької міської ради не вносились.

07.06.2019 представник позивачки звернувся до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради із адвокатським запитом про надання інформації щодо прийняття Дрогобицьким міським головою розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору патріотичного виховання відділу сім`ї, молоді та туризму виконавчого комітету Дрогобицької міської ради з 28.03.2016.

Листом від 14.06.2019 № 3-35/4896 міський голова Дрогобицької міської ради повідомив позивачку про те, що розпорядження міським головою про поновлення на роботі ОСОБА_1 не видавалось.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частиною другою статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Кодекс адміністративного судочинства України в редакції, що діяла на час винесення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 у справі № 876/8314/16, містив аналогічні норми щодо порядку виконання рішення про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з частиною п`ятою статті 235 Кодексу законів про працю України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у пункті 34 постанови № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Таким чином, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 825/1281/16.

Відповідно до частини першої статті 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Положення Кодексу законів про працю України не містять застережень в частині того, що власник або уповноважений ним орган не несе відповідальності за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не надав трудової книжки.

Судом встановлено, що станом на 03.07.2019 (день звернення ОСОБА_1 з даним позовом) міським головою м. Дрогобича Кучмою Т. Я., виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради не виконано постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 у справі № 876/8314/16 в частині поновлення позивачки на раніше займаній посаді та не прийнято наказу (розпорядження) про поновлення позивачки на посаді на підставі рішення суду .

Прийняте розпорядження №808-к від 20.09.2019 про поновлення позивачки на посаді на підставі рішення суду від 26.01.2017, копія якого подана в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, юридичного значення при вирішенні даної справи не має, оскільки таке розпорядження було видано після звернення позивачки з позовом до суду та після прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення в справі від 14.08.2019.

Оскільки допущено затримку виконання судового рішення ОСОБА_1 має право на стягнення на її користь з відповідача середнього заробітку за весь час затримки виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 Порядку № 100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. Коефіцієнт підвищення визначається шляхом ділення тарифної ставки (посадового окладу), встановленого працівнику після підвищення, на тарифну ставку (посадовий оклад), що була встановлена до підвищення.

Згідно з постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 у справі № 876/8314/16 середньоденний заробіток ОСОБА_2 становив 263,72 грн.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до висновку відділу бухгалтерського обліку та звітності від 05.08.2019 № 213 виконавчого комітету Дрогобицької міської ради посадовий оклад завідувача сектору виконавчого комітету Дрогобицької міської ради з 26.05.2017 становив 3805 грн, з 05.10.2017 3850 грн, з 18.05.2018 5200 грн.

Коефіцієнт підвищення з 26.05,2017 становить 2,208 (3805/1723), з 05.10.2017 1,011 (3850/3805), з 18.05.2018 1,350 (5200/3850).

Розмір середнього заробітку ОСОБА_3 за час затримки виконання рішення суду з 27.01.2017 по 25.05.2017 становить 21097, 60 грн (263, 72 грн х 80 робочих днів).

Розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду з 26.05.2017 по 04.10.2017 становить 52988, 39 грн (263,72 грн х 2, 208 = 582, 29 грн; 582, 29 грн х 91 робочий день).

Розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду з 05.10.2017 по 17.05.2018 становить 90069, 57 грн (582,29 грн х 1,011 = 588,69 грн; 588, 69 грн х 153 робочих дні).

Розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду з 18.05.2018 по 03.07.2019 становить 223319, 13 грн (588,69 грн х 1,350 = 794,73 грн; 794,73 грн х 281 робочий день).

За таких обставин, середній заробіток, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за весь час затримки виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 у справі № 876/8314/16, а саме за період з 27.01.2017 по 03.07.2019 (день звернення до суду з позовом), становить 387474, 69 грн.

Відповідач порядок та правильність визначення судом першої інстанції суми середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення в апеляційній скарзі не оспорює, однак вважає, що судом безпідставно не враховано пункт 32 постанови Пленуму Верховного Суду України, що міститься у постанові «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992, в якому зазначено, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

У ході апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 у період з 16.01.2017 по 11.09.2017 працювала на посаді помічника судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, у періоди з 13.09.2017 по 06.02.2018 та з 01.03.2018 по 26.06.2018 - на посаді помічника судді Бориславського міського суду Львівської області, у період з 27.06.2018 по даний час - на посаді секретаря судового засідання цього ж суду. Протягом зазначених періодів роботи позивачка отримувала заробітну плату у відповідних розмірах. Вказане підтверджується листами Бориславського міського суду Львівської області від 22.11.2019 № 02/467/2019, Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.11.2019, а також довідкою Територіального управління ДСА України в Миколаївській області від 22.11.2019 № 7/1-1788/19 та листом Територіального управління ДСА України в Львівській області від 22.11.2019 № 02-2210/19.

Колегія суддів апеляційного суду вважає помилковими посилання апелянта на пункт 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», оскільки викладені в цьому пункті роз`яснення були зроблені з урахуванням вимог закону, зокрема частини третьої статті 117 КЗпП України, яку в подальшому було виключено на підставі Закону України від 20 грудня 2005 року №3248-IV «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України».

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 2а-1769/10/0770 (реєстраційний № рішення в ЄДРСР 81795843).

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу наведеного, висновків суду першої інстанції не спростовують та на законність судового рішення не впливають.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Дрогобицької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 1.380.2019.003444 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді О. О. Большакова
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлений 13.12.2019.