Справа № 264/6513/19
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/6513/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2019 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Рассолова Владислава Олексійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказала, що 19.09.2019 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення винесено за те, що 19.09.2019 року о 18:53 годині ОСОБА_1 керувала автомобілем Ford Fiesta державний номерний знак НОМЕР_1 по проспекту Будівельників в напрямку пр. Миру в Центральному районі м. Маріуполя проїхала перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушила п.8.7.3 ґ Правил дорожнього руху України. Із постановою не згодна і просить її скасувати, оскільки вважає її необґрунтованою і незаконною. В обґрунтування своїх вимог, позивачка вказала, що не порушувала п.8.7.3 ґ ПДР України, щоб не застосовувати екстрене гальмування та не створювати аварійну ситуацію, закінчила проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофору. Вважає постанову посадової особи про притягнення її до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження по справі закритим у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 11.10.2019 року відкрито провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Рассолова Владислава Олексійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надіслав до суду відзив, зазначив, що позивачем було допущено порушення правил дорожнього руху. За скоєне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. У підтвердження доводів, надав диск з відеозаписом. На підставі цього просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Оскільки позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та в судове засідання не прибули сторони, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод та її розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 19 вересня 2019 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1558961 поліцейського батальйону №1 роти №4 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Рассоловим В.О. було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, зокрема за те, що вона 19.09.2019 року о 18:53 годині керувала автомобілем Ford Fiesta державний номерний знак НОМЕР_1 по проспекту Будівельників, біля будинку №108, в Центральному районі м. Маріуполя, проїхала перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушила п.8.7.3 ґ Правил дорожнього руху України. Вказане порушення тягне за собою відповідальність, передбачену ч.2 ст.122 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 425 грн.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху України жовтий сигнал забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналу.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З метою фіксування правопорушення, забезпечення дотримання ПДР у відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 40 «Застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» Закону України «;Про Національну поліцію» вищевказаний факт правопорушення було зафіксовано на відеорегістраторі, встановленому в службовому автомобілі патрульної поліції.

Так, з наданого відповідачем відеозапису інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, вбачається, що остання здійснила проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, тому суд приходить до висновку про те, що порушення ОСОБА_1 п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху мало місце.

Що стосується посилань позивача на п. 8.11 ПДР України, то вони є безпідставними.

Пункт п. 8.11 ПДР, на який посилається позивач, дозволяє водіям рухатися далі лише за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, проте, позивач не довела, що в разі здійснення нею зупинки перед світлофором вона не забезпечила би безпеку дорожнього руху, а отже позивач необґрунтовано посилається на п. 8.11 ПДР, як на підставу своїх вимог.

При цьому вказані положення ПДР України в даному випадку не можуть бути застосовані, оскільки позивачем на обґрунтування доводів позову не надано доказів того, що у разі здійснення нею екстреного гальмування під час включення жовтого сигналу світлофору це призвело б до небезпеки для інших учасників дорожнього руху.

Як видно із наданого відеозапису, до наближення до світлофора автомобіля позивача заздалегідь ввімкнувся жовтий сигнал світлофора, тому можна прийти до висновку, що цей час давав можливість позивачу у разі належної уважності зупинити транспортний засіб шляхом зниження швидкості не вдаючись до екстреного гальмування перед світлофором, при цьому доказів наявності перешкод у позивача для здійснення гальмування суду не надано.

Відповідно до п. 2.3.б ПДР України, водій керуючи автомобілем, зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі.

Суд вважає, що за умови дотримання ОСОБА_1 вимог п.2.3 б ПДР, а саме: якби вона була уважною і стежила за дорожньою обстановкою, позивач не допустила би порушень ПДР, а тому, враховуючи дорожню обстановку, повинна була вжити заходи для зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу на забороняючий жовтий сигнал світлофора відповідно до ПДР.

При цьому, позивач керувала автомобілем в суху і ясну погоду з сухим асфальтним покриттям а тому, перетинаючи перехрестя на жовтий сигнал світлофора, вона не діяла відповідно до п. 8.11 Правил дорожнього руху,оскільки вона мала можливість зупинити транспортний засіб у місці передбаченому пунктом 8.10 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування.

Відповідно до розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приведені норми чинного законодавства України та конкретні обставини справи дають підстави обґрунтовано вважати про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому жодного доказу, який би спростував факти, викладені в постанові, в ході судового розгляду справи суду не надано, при цьому наявність події та складу адміністративного правопорушення була підтверджена, а тому підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не встановлено, тому суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.2, 72-77, 86, 205, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 22, ст. 122 ч.1, ст. 247, ст. 251, 262, ст. 280, 284, 293 ч.3 КУпАП, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Рассолова Владислава Олексійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Н. В. Литвиненко