Справа № 500/1094/19
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11182/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Юник А.А.

за участі представника позивача: Костова Н.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.09.2019 року (рішення ухвалене о 10:04 хв. у м. Тернопіль судом у складі головуючого судді Подлісної І.М., повний текст рішення складено 13.09.2019р.) у справі за позовом Тернопільське державне науково-технічне підприємство "Промінь" до Управління Держпраці у Тернопільській області про скасування постанови,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Тернопільській області про скасування постанови від 24.04.2019 р. №ТР0632/331/АВ.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами під 24.04.2019 року №ТР 0632/331/АВ/ЗП-ФС, винесеною заступником Управління Держпраці у Тернопільській області Ващуком Сергієм Ярославовичем за результатами розгляду справи про накладення штрафу та Акта інспекційного відвідування від 09.04.2019 року №ТР0632/331/АВ на Тернопільське державне науково-технічне підприємство «Промінь» (надалі позивач) накладено штраф у розмірі 12 519 грн. на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України. Вважає, що вказана постанова є такою, що винесена в порушення вимог чинного законодавства, прийнята без дотримання принципів обґрунтованості (без врахування усіх обставин), безсторонності (неупередженості) та добросовісності. Просив позов задоволити.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.09.2019 року адміністративний позов задоволено. Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 24.04.2019 р. №ТР0632/331/АВ, винесену заступником начальника Управління Держпраці у Тернопільській області Ващуком Сергієм Ярославовичем про накладення штрафу на ТД НТП "Промінь" в розмірі 12 519 грн. визнано протиправним та скасовано.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Управління Держпраці у Тернопільській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами під 24.04.2019 року №ТР 0632/331/АВ/ЗП-ФС (надалі Постанова), винесеною заступником Управління Держпраці у Тернопільській області Ващуком Сергієм Ярославовичем за результатами розгляду справи про накладення штрафу та Акта інспекційного відвідування від 09.04.2019 року №ТР0632/331/АВ на Тернопільське державне науково-технічне підприємство «Промінь» (надалі позивач) накладено штраф у розмірі 12 519 грн. на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Зазначеною нормою КЗпП України передбачено відповідальність за порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі.

Даною постановою про накладення штрафу на позивача зумовлено порушеннями, виявленими під час інспекційного відвідування, а саме: порушення ст. 100 КЗпП України (в штатному розписі та розрахунково-платіжних відомостях по заробітній платі за січень березень 2019 р. відсутні нараховування надбавки за роботу у шкідливих умовах праці за посадою «електрогазозварник»), порушено ч. 1 та 2 ст. 115 КЗпП України і ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» (заробітна плата працівникам у продовж січня березня 2019 р. виплачувалась нерегулярно, по мірі поступлення коштів та без виплати авансу), порушено ч. 1 ст. 116 КЗпП України (невчасно проведена виплата звільненому працівникові), порушено ч. 1 ст. 117 КЗпП України (не надані підтверджуючі документи щодо виплати середнього заробітку звільненому працівникові за весь час затримки по день фактичного розрахунку).

Апеляційний суд звертає увагу, що уповноваженою особою Держпраці, яка винесла оскаржувану постанову проігноровано той факт, що заробітна плата, як це прямо і зазначено в Акті інспекційного відвідування, виплачується по мірі надходження коштів на підприємство.

Разом з тим, позивач, будучи державним підприємством, в період який перевірявся, знаходився в скрутному фінансовому становищі через затримки розрахунків з ним за виконані роботи/надані послуги.

Сума дебіторської заборгованості станом на 01.04.2019 р. становила 2135,61 тис. грн., з яких прострочена заборгованість 1051, 31 грн.

Водночас, кошти, які надходили на рахунки позивача, одразу спрямовувались на погашення заборгованості по заробітній платі, що підтверджено в Акті інспекційного відвідування. Позивач надавав дані відомості під час інспекційного відвідування, однак, вони не були взяті до уваги при накладенні штрафу за ст. 265 КЗпП України, який фактично мало бути би спрямовано на погашення заборгованості перед працівниками.

З оскаржуваної постанови вбачається, що до переліку порушень, за які на позивача накладено штраф на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, включено і порушення ч. 1 ст. 117 КЗпП України. Разом з тим, із змісту Постанови, а саме її частини, де повинно бути вказана суть порушення, за яке передбачена відповідальність, вбачається, що порушенням, за яке накладено штраф уповноважена особа Держпраці вважає ту обставину, що: «...Станом на день інспекційного відвідування підприємством не надані підтверджуючі документи щодо виплати громадянці ОСОБА_1 належного їй середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.»

Абзацом 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України передбачено юридичну відповідальність саме за порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі, а не за ненадання на день інспекційного відвідування підтверджуючих документів таких виплат. В сою чергу, посилання на те, що позивачем порушено строки виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні чи його виплату не в повному обсязі ні оскаржувана Постанова, ні Акт інспекційного відвідування не містить.

Однак, ч. 1 ст.117 КЗпП України не встановлено жодних строків виплати звільненому працівнику середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Посилання на норму, якою встановлено такі строки оскаржувана Постанова та Акт інспекційного відвідування також не наводять.

Відповідно до ст. 100 КЗпП України на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, ... та умовами підвищеного ризику для здоров`я встановлюється підвищена оплата праці. Перелік цих робіт визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно, забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Згідно зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Згідно положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що проведена атестація повинна обґрунтувати віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці, тобто умовами, які передбачають здійснення компенсаційних виплат за таку роботу. При цьому, для проведення відповідних виплат окрім включення певної посади до відповідного переліку робіт із шкідливими умовами праці, на яких встановлюється підвищена оплата праці, необхідно також документальне підтвердження результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад, працівникам яких підтверджене право на пільги і компенсації, передбачені законодавством; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу, тощо.

Як вбачається із Акту інспекційного відвідування, питання проведення атестації робочого місця за посадою «електрогазозварник» не досліджувалось і не перевірялось, а тому висновок про порушення позивачем ст. 100 КЗпП України є передчасним та необґрунтованим, зробленим без врахування усіх обставин, які слід було врахувати при розгляді справи про накладення штрафу.

При встановленні порушення ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України і ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», а також порушення ч. 1 ст. 116 КЗпП України, відповідачем не враховано відсутність вини позивача в нерегулярній чи невчасній виплаті заробітної плати, в тому числі звільненому працівнику, проігноровано об`єктивні обставини, які зумовили таку ситуацію. В свою чергу, одним із основних критеріїв застосування відповідальності у разі виявлення контролюючим органом затримки у виплаті працівникам заробітної плати, є саме вина підприємства, без наявності якої притягнення до відповідальності є неправомірним.

Згідно частин 1 та 2 статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема: порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відтак, одним із основних критеріїв застосування відповідальності у разі виявлення контролюючим органом затримки у виплаті працівнику заробітної плати, є вина підприємства.

Відсутність правових підстав притягнення до юридичної відповідальності за затримки розрахунків із виплати заробітної плати у зв`язку із відсутністю вини підприємства у такому порушенні, підтверджується також правовою позицією, викладеною в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі № 820/4984/17.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.09.2019 року у справі №500/1094/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 12.12.2019р.