Справа № 802/366/18-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 грудня 2019 р. Справа № 802/366/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Фурман В.В.

позивача: Давискиба В.В.

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив що 26.01.2018 отримав податкові повідомлення-рішення від 08.12.2017 №2017-0000, яким визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 8591,98 грн. та №, яким визначено податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 9183,09 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 08.12.2017 №2017-0000 вказав, що 07.08.2007 ним було придбано нерухоме майно у ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу нерухомості будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, між ним та Хмільницькою міською радою 07.03.2008 укладено договір оренди земельної ділянки площею 1804,0 кв. м. «для обслуговування власного нерухомого майна» за рахунок земель житлової та громадської забудови строком на 25 років - до 01 вересня 2032 року.

Відповідно до п.2.3 «Орендна плата» вище вказаного Договору оренди земельної ділянки, було встановлено орендну плату в грошовому вигляді в розмірі 7656,79 грн. щорічно.

27.03.2017 позивач уклав договір купівлі-продажу з Хмільницькою міською радою Вінницької області відносно земельної ділянки, яка була предметом договору оренди земельної ділянки від 07.03.2008.

Разом з тим, відповідач 15.06.2017 прийняв податкове повідомлення-рішення за №7 на суму податкового зобов`язання - 35912,44 грн., яке ним оскаржене у судовому порядку у справі №802/1272/17-а.

Вважаючи, що відповідач протиправно виніс відносно ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення за 2017 рік: від 15.06.2017 №7, від 08.12.2017 №2017-0000, від 08.12.2017 №, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Ухвалою від 07.02.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі.

21.02.2018 представником ГУ ДФС у Вінницькій області подано до суду заперечення на позов, зі змісту яких вказав, що відповідно до рішення Хмільницької міської ради № 303 від 04.05.2016 «Про встановлення розмірів орендної плати за земельні ділянки надані у користування на умовах оренди фізичним особам підприємцям та юридичним особам у відповідності до рішення № 2261 80 сесії міської ради 6 скликання «Затвердження технічної документації про нормативну грошову оцінку земель міста Хмільника»»: внести зміни в п. 2.3 договору оренди земельної ділянки площею 1804,0 кв.м. по АДРЕСА_1 , надану для обслуговування власного нерухомого майна, ОСОБА_1 , (по АДРЕСА_1 ), надану для обслуговування власного нерухомого майна, кадастровий номер :00:003:0439, встановити суму орендної плати в сумі 38879,66 грн. (нормативно-грошова оцінка за 2016 рік 1129322,04 х 3% = 33879,66 грн.). З врахуванням коефіцієнту інфляції за 2016 рік становив 1,06 (33879,66 грн. х 1,06 = 35912,44 грн.).

15.06.2017 року за 2017 рік було сформовано податкове повідомлення-рішення №7 рішення по орендній платі в сумі 35912,44 грн., яке було направлено поштою з повідомленням про вручення, отримано адресатом 22.07.2017 року.

14.06.2016 Рішенням Хмільницької міської ради № 371 Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо викупу земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 ) та перебуває у користуванні ОСОБА_1 , було вирішено включити в перелік земельних ділянок, які підлягають продажу в 2016році, земельну ділянку площею 1804,0 кв.м. по АДРЕСА_1 ) кадастровий номер :00:003:0439 на якій знаходиться власне нерухоме майно ОСОБА_1 , здійснити підготовку документів для продажу земельної ділянки, замовити експертизу, укласти договір з ОСОБА_1 про сплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

27.01.2017року Рішенням Хмільницької міської ради № 713 прийнято рішення про продаж ОСОБА_1 земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 1804,0 кв.м. та після сплати повної вартості земельної ділянки, розірвати за взаємною згодою договір оренди земельної ділянки, укладений між Хмільницькою міською радою та ОСОБА_1 від 07.03.2008.

27.03.2017 укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки.

Згідно ст. 288 ПКУ органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подати до контролюючого істину за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни відповідно до форми наказу № 783 від 17.09.2015 року Міністерства фінансів України.

Інформація щодо розірвання договору оренди землі до контролюючого органу не надходила.

Таким чином, у разі припинення або розірвання договору оренди земельної ділянки державної (комунальної) власності орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором, та сплачує орендну плату за фактичний період перебування землі у користуванні у поточному році, тобто до дати повернення земельної ділянки орендодавцю (відповідному органу виконавчої влади чи відповідній сільській, селищній, міській раді).

Отже, до дати розірвання договору оренди земельної ділянки громадянин ОСОБА_1 має сплатити орендну плату, а в подальшому, за ділянку яка перебуває у його власності, земельний податок.

15.06.2017 року за 2017 рік було сформовано податкове повідомлення-рішення №7 рішення по орендній платі в сумі 35912,44 грн.

У зв`язку з тим, що дана земельна ділянка була продана 27.03.2017, про факт купівлі-продажу орган ДФС не повідомлявся, 08.12.2017 було сформовано податкові повідомлення-рішення № 2017/0000 від 08.12.2017 при визначення податкового зобов`язання за платежем «орендна плата з фізичних осіб» в сумі 8591,98грн. та № 336958/1311 від 08.12.2017 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» в сумі 9183,09грн.

Вказав, що прийняті ГУ ДФС у Вінницькій області податкові повідомлення-рішення є законними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 просив відмовити в повному обсязі.

Ухвалою від 22.02.2018 зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень №2017-0000 від 08.12.2017 року та № від 08.12.2017 року - до набрання законної сили судовим рішенням у справі №802/1272/17-а.

Ухвалою від 28.11.2019 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 05.12.2019.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлявся завчасно та належним чином. Письмових заяв, клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Ухвалою від 05.12.2019, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, за відсутності заперечень з боку представника позивача, замінено відповідача Головне управління ДФС у Вінницькій області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Вінницькій області.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви, позовні вимоги просив задовольнити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

07.03.2008 між ОСОБА_1 та Хмільницькою міською радою укладено договір оренди земельної ділянки площею 1804,0 кв.м. для обслуговування власного нерухомого майна по АДРЕСА_1 , за рахунок земель житлової та громадської забудови, строком на 25 років.

Згідно вказаного договору, пунктом 2.3 орендна плата земельної ділянки, встановлена орендна плата в грошовому вигляді у розмірі 7656,79 грн.

Рішенням 5 сесії міської ради 6 скликання від 27.01.2011 "Про встановлення розмірів орендної плати" Хмільницька міська рада визначила новий розмір орендної плати за землю - 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

З метою приведення укладеного договору у відповідність до вимог Податкового кодексу України, враховуючи зміни розміру земельного податку для відповідної земельної ділянки, у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки, рішенням 8 сесії міської ради 6 скликання від 24.03.2011 Хмільницькою міською радою прийнято рішення про внесення змін до п. 2.3 договору оренди земельної ділянки площею 1804,0 кв.м. та встановлення розміру орендної плати всього у сумі 18628,19 грн. щорічно.

В подальшому, рішенням 12 сесії міської ради 7 скликання від Хмільницької міської ради 04.05.2016 внесено зміни до п.2.3 договору оренди земельної ділянки укладеного між ОСОБА_1 і Хмільницькою міською радою, згідно яких розмір орендної плати переглядається у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки, відповідно до рішень Хмільницької міської ради та 13.06.2016 направлено позивачу пропозицію про укладення додаткової угоди до договору оренди землі від 07.03.2008.

27.03.2017 між ОСОБА_1 (покупцем) та Хмільницькою міською радою (продавцем) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,1804 га, яка була предметом договору оренди від 07.03.2008.

15.06.2017 Головним управлінням ДФС у Вінницькій області винесено податкове повідомлення-рішення №7, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «орендна плата з фізичних осіб», з податковим періодом - 2017 рік в сумі 35912,44 грн. (яке стало предметом судового розгляду у справі №802/1272/17-а).

Крім того, 08.12.2017 ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №2017-0000, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «орендна плата з фізичних осіб», з податковим періодом - 2017 рік в сумі 8591,98 грн. та податкове повідомлення-рішення №, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб», з податковим періодом - 2017 рік в сумі 9183,09 грн. (предмет судового розгляду у даній справі).

Визначаючись щодо правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно з вимогами ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

За змістом ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до п.п. 14.1.72 п.14.1 ст.14 ПК України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 269 ПК України визначено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Відповідно до пункту 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Статтею 287 ПК України передбачений строк сплати плати за землю. Так, п. 287.1. ст. 271 ПК України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Суд звертає увагу, що договір оренди землі є цивільно-правовим, а отже йому притаманні такі ознаки, як свобода договору, обов`язковість його виконання сторонами, тощо. Суб`єкт владних повноважень, який не є учасником договору, не може здійснювати владні управлінські функції шляхом втручання у відносини сторін договору, але має право контролювати належність виконання договору та відповідність його умов чинному законодавству України, зокрема стежити, щоб такі умови не суперечили інтересам суспільства.

Так, судовим рішенням, яке набуло законної сили, від 16.07.2019 у справі №802/1272/17-а скасовано податкове повідомлення-рішення від 15.07.2017 №7 щодо визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання за платежем "орендна плата з фізичних осіб" за податковий період 2017 рік в сумі 35912,44 грн.

Даним судовим рішення встановлено, що зміна розміру земельного податку (орендної плати) згідно із Законом є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договору оренди землі його учасниками, зазначене не тягне автоматичні зміни орендної плати із застосуванням штрафних санкцій за податковими повідомленнями-рішеннями.

Рішенням суду від 11.03.2019 у справі № 802/939/17-а за позовом ОСОБА_1 до Калинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Хмільницька міська рада Вінницької області задоволено адміністративний позов та визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення №18332-0000 форми "Ф", яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем "орендна плата з фізичних осіб" за період 2016 року в розмірі 33879,66 грн.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що зміна цільового призначення (категорії) земельної ділянки, яку передано в оренду позивачу на підставі договору від 07.03.2008, з "для будівництва та обслуговування будівель торгівлі" на "для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка)" відбулась лише в 2017 році, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності цільове призначення якої змінюється.

В силу частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зауважує, що згідно договору від 07.03.2008 між ОСОБА_1 та Хмільницькою міською радою укладено договір оренди земельної ділянки площею 1804,0 кв.м. для обслуговування власного нерухомого майна по АДРЕСА_1 , за рахунок земель житлової та громадської забудови, строком на 25 років. Згідно вказаного договору, пунктом 2.3 орендна плата земельної ділянки, встановлена орендна плата в грошовому вигляді у розмірі 7656,79 грн. Вказаний договір не був розірваний.

Разом з тим, 27.03.2017 між ОСОБА_1 (покупцем) та Хмільницькою міською радою (продавцем) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,1804 га, яка була предметом договору оренди від 07.03.2008.

Таким, чином суд зважає, щодо наявності у позивача обов`язку сплатити орендну плату за фактичний період перебування землі у користуванні у поточному році (2017), тобто до дати повернення земельної ділянки орендодавцю (відповідному органу виконавчої влади чи відповідній сільській, селищній, міській раді). В даному випадку підлягала сплаті сума орендної плати за період з 01.01.2017 до 27.03.2017, встановлена договором від 07.03.2008 7656,79 грн. щорічно, у розмірі пропорційно періоду, який вказана земельна ділянка перебувала у користуванні позивача.

Зважаючи на вище встановлені обставини справи, положення чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення №2017-0000 від 08.12.2017 є протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення №, яким позивачеві визначено податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 9183,09 грн., суд зважає на наступне.

Відповідно п.п. 269.1.1 п. 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

Об`єктом оподаткування земельним податком є земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст.270 ПК України).

Статтею 271 ПК України визначено, що базою оподаткування земельним податком є:

-нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно п. 271.2. вказаної статті рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно п.274.1 статті 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (стаття 285 ПК України).

В силу п.286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Якщо такий перехід відбувається після 1 липня поточного року, то контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

З урахуванням наведеного суд зважає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано відповідних доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, належної позивачу на праві приватної власності, актуальної на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не доведено позиції податкового органу щодо суми земельного податку, визначеного у рішенні від 08.12.2019 №.

Крім того, варто наголосити, що в силу п.286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу

Так, податкове повідомлення-рішення від 08.12.2019 № винесено з порушенням строків, визначених статтею 286 ПК України.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Вінницькій області №2017-0000 від 08.12.2017 та № від 08.12.2017.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., заявлених до відшкодування, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Як вбачається із доданих письмових доказів (ордера серії ВН №040267 від 22.02.2018, договору про надання професійної правничої допомоги №4а/18 від 01.02.2018, акта прийому-передачі виконаних робіт №1 від 02.02.2018, квитанції прибутково-касового ордера №4а/18 від 01.02.2018), позивач сплатив на рахунок адвоката Давискиби В.В. 5000,00 грн. на оплату правової допомоги, яка складається з: консультації по податковому законодавству - 1 год., правовий аналіз договору оренди земельної ділянки та договору купівлі-продажу - 1 год., вивчення судових рішень і ухвал та первинних документів по цивільним справам та адміністративним справам - 4 год., вивчення судової практики по даній категорії справ - 2 год., підготовка позовної заяви - 4 год. (загалом витраченого часу 12 годин). При цьому 1 година роботи оцінена адвокатом у 416 грн. 17 коп.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Суд враховує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 704,80 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3333,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області №2017-0000 від 08.12.2017 та № від 08.12.2017.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3333 (три тисячі триста тридцять три) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, )

Повний текст рішення складено 12.12.2019

Суддя Томчук Андрій Валерійович