Справа № 804/8955/14
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 804/8955/14

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 року (суддя Озерянська С.І., м. Дніпро, повний текст постанови виготовлений 11.02.2015 року) по справі №804/8955/14 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, про скасування податкових повідомлень рішень,-

в с т а н о в и в:

02.07.2014 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту позивач або ФОП) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач або ДПІ), в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.05.2014 року за №, №, №, №, №.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.11.2019 року здійснено заміну відповідача у справі з Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.

Поставною Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2015 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 05.05.2014 року в частині нарахованої суми грошового зобов`язання у розмірі 3740 грн., в решті позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2015 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 року скасовано; адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення від 05.05.2014 року №, винесене Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 1185396,16 грн., з яких 947906,80 грн. за основним платежем та 237489,36 грн. за штрафними санкціями; визнано протиправним та скасовано рішення № від 05.05.2014 року, винесене Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 донараховано 24693,42 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції в розмірі 1234,67 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення від 05.05.2014 року №, винесене Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано суму грошового зобов`язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства в частині у розмірі 4237,06 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення від 05.05.2014 року №, винесене Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано суму грошового зобов`язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 522233,11 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 23.08.2019 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області задоволено частково; постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2015 у справі № 804/8955/14 щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 05.05.2014 № в частині нарахування суми грошового зобов`язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 4237,06 грн скасовано та в цій частині залишено в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2015; постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2015 у справі № 804/8955/14 в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 05.05.2014 №, від 05.05.2014 № та рішення від 05.05.2014 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску скасовано та в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; в решті постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2015 у справі № 804/8955/14 залишено без змін.

Згідно частин 5, 6 ст. 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Новому апеляційному перегляду підлягає постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 року у межах визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 05.05.2014 року №, від 05.05.2014 року № та рішення від 05.05.2014 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

В межах доводів апеляційної скарги щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 05.05.2014 року №, від 05.05.2014 року № та рішення від 05.05.2014 року № Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було зазначено, що 15.06.2011 між ОСОБА_1 та ТОВ «ПроЕлКомплект» (Російська Федерація) було укладено контракт № 300022 на купівлю сталі електротехнічної, на виконання контракту за період з липня по листопад 2011 року ФОП ОСОБА_1 було перераховано кошти продавцеві на загальну суму 960896 рублів РФ. Фактично товар було отримано на повну суму сплати 960896 рублів РФ, в т.ч.: згідно МВД від 29.06.2011 року на суму 155036 рублів РФ, згідно МВД від 19.07.2011 року на суму 508500 рублів РФ, згідно МВД від 28.10.2011 року на суму 297360 рублів РФ. Оригінали зазначених МВД надавалися для дослідження суду першої інстанції. Також заявник апеляційної скарги вказувала, що позивачем було укладено контракт № 01/06/2011 від 01.06.2011 року з ORME Paketieme Makina Gida San Tic. Ltd. Sti (Турречина) на купівлю машини для упаковки вологих серветок, вартість контракту 30000 євро. ФОП ОСОБА_1 на виконання умов даного контракту було здійснено перерахування коштів на загальну суму 30000 євро, товар згідно ВМ декларацій отримано на всю суму 30000 євро.

ФОП ОСОБА_1 вказано, що податковий орган невірно зробив висновок, що грошові кошти, отримані ОСОБА_1 від покупців ТОВ ФПК «КОРТІ», ПП «ФЛОКСИС», ПП «ЕНЕРГОСТАЛЬ», TOB «ТВК «БАЗИС-ТРЕЙД» - є такими, що були отримано поза договірними відносинами. З боку позивача відсутні порушення п. 177.2 ст.177 Податкового Кодексу України, відсутнє заниження одержаного доходу. Твердження в акті податкової перевірки суперечить даним податкового обліку та звітності ФОП ОСОБА_1 , оскільки за 2011-2013 роки отримані від перелічених підприємств грошові кошти було повністю відображено в книзі доходів та витрат, Повнота та своєчасність відображення отриманих грошових коштів у книзі підтверджується ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська в п.2.1.1 акту перевірки. Розбіжності між розміром доходів, які вказано позивачем в книзі доходів та витрат та даними, які позивачем було відображено у податкових деклараціях про майновий стан і доходи - податковим органом не встановлено. За період з липня 2011 року по вересень 2011 року позивач відвантажила ТОВ ФПК «Корті» товару на загальну суму 2835840,49 грн (в т.ч. ПДВ), та отримала на поточний рахунок грошові кошти від покупця у загальному розмірі 2835841,47 грн. На підтвердження взаєморозрахунків надано копії первинних документів, що підтверджують постачання товарів (видаткові накладні, податкові накладні, договір купівлі-продажу). Отримані від зазначеного покупця грошові кошти було відображено в книзі доходів та витрат, будь-яких розбіжностей між розміром доходів в книзі доходів та витрат та даними у податкових деклараціях про майновий стан і доходи не встановлено. Відповідачем досліджено умови договору купівлі-продажу №16/06/11 від 16.06.2011 року, який було укладено між ФОП Зелінською (продавець) та ПП «Флоксис» (покупець), де згідно п.3.1 цього договору постачання відбувалося на умові ЕХW м.Дніпропетровськ (згідно правил Інкотермс), за якими продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки по постачанню товару, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі і т.п.), при цьому продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб. Таким чином, відсутність договору на перевезення товару, товарно-транспортних накладних, дорожніх листів, які б підтверджували перевезення товару зі складу відповідача до складу покупця ПП «Флоксис» не суперечить договору купівлі-продажу №16/06/11 від 16.06.2011 року, оскільки позивач здійснював відвантаження товару із свого складу та не мав обов`язку здійснити транспортну доставку цього товару в будь-яке інше місце. У вересні 2011 року ФОП ОСОБА_1 відвантажила ПП «Флоксис» товар на загальну суму 399997,66 грн. та отримала на поточний рахунок грошові кошти від зазначеного покупця у розмірі 400000,00 грн. 07.11.2011 року було укладено договір № 07/11 між ФОП Зелінською (продавець) та ПП «Енергосталь» (покупець). Згідно договору постачання відбувалося на умові ЕХW Дніпропетровськ (згідно правил Інкотермс), що означає, що продавець вважається виконавшим свої обов`язки по постачанню, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі і т.п.), продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб. У листопаді 2011 року позивач відвантажив ПП «Енергосталь» товару на загальну суму 1973000,00 грн. (в т.ч. ПДВ), та отримав на поточний рахунок грошові кошти від зазначеного покупця на таку ж суму. Відповідач вказує на відсутність реального вчинення господарських операцій з ПП «Енергосталь» у листопаді, грудні 2011 року, посилаючись на відсутність підприємства за місцезнаходженням, будь-яких об`єктів нерухомості, автотранспорту та земельних ділянок. Апелянт вказувала, що між нею та TOB «TBK «Базис-Трейд» (покупець) укладено договір постачання товару, відвантаження відбувалося зі складу на умові EXW м.Дніпропетровськ (згідно правил Інкотермс), за якими продавець виконала свої обов`язки по постачанню, при цьому продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб. Апелянт вказує, що по відносинам з ТОВ ФПК «КОРТІ», ПП «ФЛОКСИС», ПП «ЕНЕРГОСТАЛЬ», TOB «ТВК «БАЗИС-ТРЕЙД» має належним чином оформлені первинні документи, відсутність транспортних документів пояснюється умовами поставки за договорами, оскільки навантаження, перевезення, розвантаження товару відбувалось силами покупців контрагентів.

Відносно нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, апелянт вказувала, що таке донарахування є наслідком нарахування їй суми чистого доходу за рахунок включення в дохід сум грошових коштів з ПДВ згідно банківського рахунку, отриманих від ТОВ ФПК «КОРТІ», ПП «ФЛОКСИС», ПП «ЕНЕРГОСТАЛЬ», TOB «ТВК «БАЗИС-ТРЕЙД». Отримані від контрагентів кошти, податкова інспекція визнає іншим доходом а не доходом від операційної діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відстоюючи правомірність податкових повідомлень рішень від 05.05.2014 року №, від 05.05.2014 року № та рішення від 05.05.2014 року № вказувала на те, що ФОП ОСОБА_1 не здійснювала поставку товарів ТОВ ФПК «КОРТІ», ПП «ФЛОКСИС», ПП «ЕНЕРГОСТАЛЬ», TOB «ТВК «БАЗИС-ТРЕЙД», оскільки відсутні транспортні документи, які б підтвердили дійсність поставки товарів, та інші первинні документи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції з урахуванням висновків Верховного Суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в межах визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 05.05.2014 року №, від 05.05.2014 року № та рішення від 05.05.2014 року № та апеляційна скарга ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області у вказаній частині підлягають частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у частині оскарження податкових повідомлень рішень від 05.05.2014 року №, від 05.05.2014 року № та рішення від 05.05.2014 року №, суд першої інстанції виходив з того, що згідно пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця. Підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Дане положення врегульоване Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатись первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Податковою перевіркою встановлено заниження суми одержаного доходу за перевіряємий період в сумі 5599841,47 грн. по взаємовідносинам з ТОВ ФПК «Корті», ПП «Флоксис», ПП «Енергосталь», ТОВ «ТВК» Базис-Трейд», які мають ознаки фіктивності та по яким встановлено нікчемні стосунки актами перевірок інших ДПІ. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що видаткові накладні по контрагентах ТОВ ФПК «Корті», ПП «Флоксис», ПП «Енергосталь», договір з ТОВ «Базис-Трейд», додатки до договорів з ТОВ ФПК «Корті» та ПП «Флоксис», які були надані представником позивача лише під час розгляду справи у суді, але не надані до податкового органу під час проведення перевірки, не є допустимими доказами по справі. Всі надані представником позивача видаткові накладні як до перевірки по контрагенту ТОВ «Базис-Трейд», так і надані суду по контрагентам ТОВ ФПК «Корті», ПП «Флоксис», ПП «Енергосталь» не містять жодних даних про осіб, які ставили підпис про отримання товарно-матеріальних цінностей, даних довіреностей, виписаних від імені зазначених контрагентів на отримання товарно-матеріальних цінностей, що не дає змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій. Розбіжності в додатках до договорів з ТОВ ФПК «Корті» та ПП «Флоксис» ставлять під сумнів їх достовірність. Розбіжності та недоліки свідчать про неналежне оформлення первинних документів. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що грошові кошти, які надійшли на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 поза договірними відносинами, вважаються сумою одержаного доходу відповідно до підпункту 164.1 статті 164 та пунктів 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України та включаються до складу одержаного доходу, як дохід з інших джерел.

Суд першої інстанції вказував, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців нараховується на суму доходу (прибутку) отриманої від їх діяльності. Враховуючи правомірність висновку податкового органу, щодо заниження суми одержаного доходу в розмірі 5599841, 47 грн. та правомірність податкового повідомлення-рішення №, яким донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 1185396, 16 грн., з яких 947906,80 грн. за основним платежем та 237489,36 грн. за штрафними санкціями, варто вважати правомірним рішення № податкового органу, яким донараховано 25928,09 грн. в т.ч. 24693,42 грн. єдиного внеску та 1234,67 грн. штрафних санкцій.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми «У» №, яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у сумі 522233,11 грн., суд першої інстанції зазначав, що між позивачем та ТОВ «ПромЕлКомплект» (Російська Федерація) було укладено контракт №300022 від 15.06.11 року на купівлю сталі електротехнічної. Загальна вартість контракту складає 2768500 рублів РФ, відповідно до додаткової угоди №3 від 12.10.11 року. На виконання даного контракту ФОП ОСОБА_1 було перераховано кошти продавцеві на загальну суму 960896 рублів РФ (еквівалент 251286,21 грн.). Товар отримано на суму 155036 рублів РФ (еквівалент 43738,76 грн.), на суму 805860 рублів РФ (еквівалент 207547,45 грн.) товар позивачем не отримано. Також встановлено, що позивачем було укладено контракт №01/06/2011 від 01.06.2011 року з ORME Paketleme Makina Gida San Tic/ Ltd/ Sti (Туреччина) на купівлю машини для упаковки вологих серветок. Вартість контракту 30000 Євро., на виконання умов контракту було здійснено перерахування коштів продавцеві на загальну суму 30000 Євро (еквівалент 341 584,04 грн.), товар станом на 31.12.2013 року не отримано. Відповідно до статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», порушення резидентами строків, передбачених статтями 1,2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми недотриманої валютної виручки, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару). Уразі перевищення строку, слід отримувати центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики. Судом не прийняті до уваги вантажно-митні декларації та документи подані позивачем в судовому засіданні, оскільки такі документи не були подані податковому органу при перевірці, не були надані після проведення перевірки в порядку надання заперечень на акт перевірки (яким позивач не скористався) відповідно до вимог статті 44 Податкового кодексу України, такі документи вважаються відсутніми у такого платника податків, та не можуть бути належними доказами у справі.

Переглядаючи постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 року у частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 05.05.2014 року №, від 05.05.2014 року № та рішення від 05.05.2014 року №, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.08.2019 року, а саме, з наявних в матеріалах справи копій видаткових накладних, що надані позивачем до суду першої інстанції, такі накладні не містять відомостей відносно особи, яка отримала товар від позивача, зокрема не вказано посаду особи, її прізвище та ініціали, не зазначено інформацію щодо довіреності такої особи, що в цілому не дає змоги ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Вказане фактично спростовує висновок суду апеляційної інстанції відносно наяності всіх необхідних реквізитів в документах, що надані позивачем в підтвердження реальності господарських операцій. Враховуючи, що позивач є продавцем, а за умовами договорів з вказаними контрагентами, поставка товару здійснюється за правилами Інкотермс на умовах EXW, тобто продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки по постачанню, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці, тобто позивач має надати товар на відгрузку в певному місці, зокрема на складі, де зберігається такий товар. Позивачем надано договори складського зберігання №0101-ОХ від 01.01.2011, №230211/75-КП від 23.02.2011, договір складського зберігання від 30.04.2011, договір суборенди нерухомого майна №01-07 від 01.07.2011 та №01-01 від 01.01.2012, які судом апеляційної інстанції оцінені як такі, що підтверджують зберігання товару, а відповідно реальність вчинених операцій. Проте вказані договори фактично не можливо пов`язати з спірними правовідносинами, оскільки у видаткових накладних не вказано місце їх складання або фактичне місце отримання товару. Як вбачається з договорів складського зберігання від 01.01.2011, від 23.02.2011 та від 30.04.2011 не містять інформації щодо місця (адреса), де фактично має зберігатись товар. Вказане судом апеляційної інстанції до уваги взято не було. Суд звертає увагу на те, що видаткові накладні по контрагентах ТОВ ФПК «Корті», ПП «Флоксис», ПП «Енергосталь», договір з ТОВ «Базис-Трейд», додатки до договорів з ТОВ ФПК «Корті» та ПП «Флоксис», які були надані представником позивача лише під час розгляду справи у суді, але не були надані контролюючому органу під час проведення перевірки, суд першої інстанції з посиланням на пункт 44.6 статті 44 Податкового кодексу України оцінив як такі, що не є допустимими доказами у справі. Суд апеляційної інстанції не дослідив обставин відносно того чому позивачем під час перевірки такі документи не надавались, чи подавались позивачем заперечення на акт перевірки з відповідними документами та чи можуть надані позивачем документи під час розгляду справи в суді, з огляду на вимоги податкового та процесуального законодавства, бути допустимими. Оскільки позивач є продавцем у спірних правовідносин, то для правильного вирішення справи по суті суду також необхідно встановити обставини щодо придбання чи виготовлення позивачем товару (штукатурка гіпсова) у відповідній кількості, який був предметом реалізації за спірними договорами, тобто фактично встановити рух товару по ланцюгу постачання. В частині правовідносин позивача з ТОВ «ПромЕлКомплект» (Російська Федерація) та з компанією ORME Paketleme Makina Gida San Tic/ Ltd/ Sti (Туреччина), суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необгрунтованість застосування до підприємця пені у сфері ЗЕД за господарськими операціями з вказаними нерезидентами, оскільки своєчасність отримання товару підтверджено митно-вантажними деклараціями. Проте, суд залишив поза увагою та не надав відповідної оцінки та обґрунтувань відносно того чи є такі митно-вантажні декларації допустимими доказами у справі, з огляду на те, що такі контролюючому органу під час перевірки позивачем не надавались і такі судом першої інстанції з посиланням на пункт 44.6 статті 44 Податкового кодексу України були оцінені як такі, що не є допустимими доказами у справі. Вказані обставини судом апеляційної інстанції не досліджено та фактично висновку суду першої інстанції не спростовано.

Під час розгляду правомірності податкових повідомлень рішень від 05.05.2014 року №, від 05.05.2014 року № та рішення від 05.05.2014 року № Верховний Суд вказував на необхідність встановити правильність складання видаткових накладних у взаємовідносинах ФОП ОСОБА_1 з ТОВ ФПК «Корті», ПП «Флоксис», ПП «Енергосталь», договір з ТОВ «Базис-Трейд», їх допустимість як доказів, також для правильного вирішення справи по суті необхідно встановити обставини щодо придбання чи виготовлення позивачем товару (штукатурка гіпсова) у відповідній кількості, який був предметом реалізації за спірними договорами, тобто фактично встановити рух товару по ланцюгу постачання, не тільки як передача його від продавця покупцям а й ті обставин, як товар з`явився у ФОП ОСОБА_1 Варто встановити допустимість вантажно-митних декларацій як доказів, їх наявність у матеріалах справи.

Матеріалами справи встановлено, що у період з 05.03.2014 року по 26.03.2014 року ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт №780/173- від 02.04.2014 року. Висновками акту перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 порушено п.177.2 ст.177 ПК України в частині заниження податку на доходи з фізичних осіб у періоді, що перевірявся на загальну суму 1303601,97 грн.; п.126.1 ст.126 ПК України у частині порушення термінів сплати (перерахування) податків на загальну суму 512,66 грн.; встановлено порушення п.4 ч.1 ст.4, п.2 ст.6, п.1 ч.2 ст.7, п.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в результаті чого занижено єдиного внеску на суму 24693,42 грн.; ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в частині не надходження валютної виручки на загальну суму 4645,00 дол.США по контракту №Е-02/2009 від 05.05.2009 р. з компанією «MIDI KAMPANYA» (Ірак); не надходження валютної виручки на загальну суму 1800,00 дол.США по Контракту №Е-01/06/2013 від 03.06.2013 р. з ОСОБА_2 ; ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в частині не надходження товару на митну територію України на загальну суму 30000,00 Євро, що еквівалентно 341584,04 грн. по контракту №01/06/2011 від 01.06.2011 року з ORME Paketleme Makina Gida San Tic.Ltd.Sti (Турція); не надходження товару на митну територію України на загальну суму 805860,00 RUB, що еквівалентно 207547,45 грн. по Контракту №300022 від 15.06.2011 р. з ТОВ «ПромЭлКомплект» (Російська Федерація); ст.1 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які незаконно знаходяться за її межами» №319/94 в частині порушення порядку декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.04.11; 01.07.11; 01.10.11; 01.01.12; 01.04.12; 01.07.12; 01.10.12; 01.01.13; 01.04.13; 01.07.13; 01.10.13; 01.01.14.

05.05.2014 року на підставі акту № 780/173- від 02.04.2014 року, ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області були прийняті податкові повідомлення-рішення: № про збільшення грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 1185396,16 (947906,80 грн. за основним платежем; 237489,36 грн.- за штрафними (фінансовими) санкціями); рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № в сумі 25928,09 грн. (24693,42 грн. донараховано єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 1264,67 грн. штрафні санкції); № та №, якими нараховано суму грошового зобов`язання за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства на суму 41061,00 грн. та на суму 5222233,11 грн; №, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства на суму 4080,00 грн.

Підставою для визначення грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № за основним платежем: податок з доходів фізичних осіб що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування стала відсутність, на думку податкового органу, належного підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем з ТОВ ФПК «Корті», ПП «Флоксис», ПП «Енергосталь», ТОВ «ТВК «Базис Трейд».

Встановлено, що 27.07.2011 р. між ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та ТОВ ФПК «Корті» (покупець) укладено договір поставки №09/07/11, відповідно до якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити товар (штукатурку гіпсову). Кількість, вартість, асортимент товару вказується у специфікаціях та/або видаткових накладних, що складені на підставі заявок покупця на поставку товару. Умови поставки EXW м. Дніпропетровськ.

До матеріалів справи долучено податкові накладні №58 від 04.08.2011 року, №66 від 17.08.2011 року, №59 та №60 від 04.08.2011 року, №68 від 22.08.2011 року, №72 від 08.09.2011 року, №76 від 09.09.2011 року, №77 від 09.09.2011 року, №78 від 12.09.2011 року, №79 від 13.09.2011 року, №81 від 15.09.2011 року, №51 від 27.07.2011 року, які мають необхідні реквізити та відповідають нормам Податкового кодексу України, зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних. До матеріалів справи у якості підтвердження прийому-передачі товару надано видаткові накладні №№52,53,54 від 04.08.2011 року; №РН-0000049 від 27.07.2011 року, №РН-0000057 від 17.08.2011 року, №РН-0000059 від 22.08.2011 року, №РН-0000062 від 08.09.2011 року, №РН-0000064, №РН-0000063 від 09.09.2011 року, №РН-0000065 від 12.09.2011 року, №РН-000066 від 13.09.2011 року, №РН-000067 від 15.09.2011 року. Долучені видаткові накладні мають не всі реквізити, а саме, не вказано прізвище та ініціали, реквізити довіреності особи, яка отримала товар з боку ТОВ ФПК «Корті», натомість вказано постачальника, отримувача товару, кількість товару та його найменування, ціну.

Відповідно до платіжних доручень №56 від 27.07.2011 року, №67, №68, №69 від 04.08.2011 року, №102 від 17.08.2011 року, №176 від 08.09.2011 року, №177, №178 від 09.09.2011 року, №196 від 13.09.2011 року, ТОВ ФПК «Корті» перерахувало ФОП ОСОБА_1 кошти, як плату за товар згідно договір поставки №09/07/11.

Правила перевезення EXW (Франко завод (…назва місця), означають, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Тобто умови перевезення передбачають самовивіз покупцем товару з складу продавця.

Видаткові накладні, що оформлені з порушенням не можуть підтвердити факт дійсності передачі товару від ФОП ОСОБА_1 до ТОВ ФПК «Корті», оскільки відсутні реквізити довіреності кому з боку ТОВ ФПК «Корті» передано товар.

За умовами договору від 27.07.2011 року №09/07/11, товар передається ТОВ ФПК «Корті» за умови отримання від покупця заявки, на підставі яких складається видаткова накладна де вказується асортимент, кількість, вартість товару. Заявки, отримані ФОП ОСОБА_1 від ТОВ ФПК «Корті», відсутні.

Встановлено, що 16.06.2011 року між ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та ПП «Флоксис» (покупець) укладено договір поставки товару №16/06/11, згідно якого Постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити товар (штукатурку гіпсову), умови поставки EXW м. Дніпропетровськ. На виконання умов зазначеного договору позивачем надано: видаткову накладну №РН-000061 від 06.09.2011 року; податкову накладну №71 від 06.09.2011 року на загальну суму 400000,00 грн.; банківську виписку №1446 від 06.09.2011 року, як доказ оплати за товар та отримання коштів від його продажу; журнал-ордер і відомість по рахунку 361 Розрахунки з вітчизняними покупцями за 01.01.2011-31.12.2012 року з ПП «Флоксис».

Видаткова накладна №РН-000061 від 06.09.2011 року оформлена з порушенням, а саме відсутні реквізити довіреності, кому з боку ПП «Флоксис» передано товар. Більше того, видаткова накладна містить помилки, оформлена начебто по взаємовідносинам з іншим суб`єктом, не з ПП «Флоксис».

За умовами договору від 16.06.2011 року №16/06/11, товар передається ПП «Флоксис» за умови отримання заявки, на підставі заявки від покупця складається видаткова накладна де вказується асортимент, кількість, вартість товару. Заявки отримані ФОП ОСОБА_1 від ПП «Флоксис» відсутні.

Відповідно до матеріалів справи, 07.11.2011 року між ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та ПП «Енергосталь» (покупець) укладено договір поставки №07/11, відповідно до якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити товар (штукатурку гіпсову). Кількість, вартість, асортимент товару вказується у специфікаціях та/або видаткових накладних, що складені на підставі заявок покупця на поставку товару, умови поставки EXW м. Дніпропетровськ.

До матеріалів справи долучено податкові накладні №107 від 01.11.2011 року, №108 від 02.11.2011 року, №111 від 03.11.2011 року, №112 від 04.11.2011 року, №113 від 25.11.2011 року. Долучено, як докази видаткові накладні №РН-0000073 від 01.11.2011 року, №РН-0000074 від 02.11.2011 року, РН-0000075 від 03.11.2011 року, №РН-0000077 від 04.11.2011 року, №РН-0000080 від 28.11.2011 року.

У якості доказів отриманої оплати надано банківські виписки №278 від 07.11.2011 року №342, №346 від 23.11.2011 року, №363 від 25.11.2011 року, про рух коштів на банківських рахунках.

Долучені видаткові накладні мають не всі реквізити, не вказано прізвище та ініціали, довіреність особи, яка отримала товар з боку ПП «Енергосталь». Відсутні обов`язково передбачені договором заявки від ПП «Енергосталь», на підставі яких виписувались видаткові накладні.

Встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та ТОВ «Базис Трейд» (покупець) укладено договір поставки №11/04/12 від 23.04.2012 року, згідно якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити товар (штукатурку гіпсову), асортимент, об`єм, ціна і вартість кожної партії відображаються в рахунках. На виконання умов договору надані податкові накладні №19, №20, №21 від 25.04.2012 року.

До матеріалів справи долучено видаткові накладні №РН-0021, №РН-0019, РН-0020 від 25.04.2012 року та банківські виписки №12, №13 від 23.04.2012 року, №398, №391 від 14.05.2012 року, про рух коштів на банківських рахунках.

Договором поставки №11/04/12 від 23.04.2012 року передбачено, що окрім видаткових накладних, ФОП ОСОБА_1 виписує рахунки, де відображається асортимент, об`єм та ціна, суми кожної партії товару. Рахунки до договору поставки ФОП ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

У договорі поставки №11/04/12 від 23.04.2012 року не вказано, що поставки виконується засобами покупця. Позивач не надає докази транспортної поставки товару до ТОВ «Базис Трейд».

Згідно видаткових накладних та за умовами укладених договорів з ТОВ ФПК «Корті», ПП «Флоксис», ПП «Енергосталь» товар відпускався покупцям згідно з правилами Інкотермс на умовах EXW. За правилами транспортування EXW товар достатньо поставити на свій власний склад. ФОП ОСОБА_1 зазначала, що товар покупцям транспортувався власними силами, навантаження товару здійснювалось покупцями з її складу.

Встановлено, що ФОП ОСОБА_1 мала складські приміщення, нею було укладено договори складського зберігання: №0101-ОХ від 01.01.2011 року; №230211/75-КП від 23.02.2011 року; договір складського зберігання від 30.04.2011 року; договір суборенди нерухомого майна №01-07 від 01.07.2011 року, №01-01 від 01.01.2012 року.

Однак, у зв`язку з недоліками видаткових накладних неможливо встановити місце одержання покупцями товарів.

Докази, де ФОП ОСОБА_1 отримала товар, який потім продала ТОВ ФПК «Корті», ПП «Флоксис», ПП «Енергосталь», ТОВ «ТВК «Базис Трейд» відсутні. Не прослідковується ланцюг отримання та продажу товарів ФОП ОСОБА_1 , що були предметом договорів постановок. Наявність складських приміщень не підтверджує, що саме на них перебував товар.

Згідно зі статтями 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. На даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.

Відповідно до п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Законодавцем визначається поняття первинних документів, як доказів, які підтверджують зміну майнового стану платника податків та зміну показників податкового зобов`язання такого платника. Первинні документи повинні підтвердити дійсність вчинення тієї чи іншої бухгалтерської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, видаткові накладні по господарських операціях ФОП ОСОБА_1 з ТОВ ФПК «Корті», ПП «Флоксис», ПП «Енергосталь», ТОВ «ТВК «Базис Трейд» не мають необхідних реквізитів, відсутні заявки від покупців, на підставі яких були виписані видаткові накладні, відсутні рахунки, що виписані ФОП ОСОБА_1 , на підставі яких контрагенти здійснювали оплату.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Згідно з п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що законодавцем визначається поняття первинних документів, як доказів, які підтверджують реальність здійснення економічної господарської операції, здійснення договірних відносин за результатами яких відбулась зміна майнового стану платника податків та змінились показники податкового зобов`язання такого платника. Первинні документи повинні підтвердити укладання договору між платником податку, у даному випадку позивачем, його виконання, тобто отримання прибутку від продажу товару. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричинити реальні зміни майнового стану платника податків. Позивачем підтверджено отримання прибутку платіжними дорученнями та банківськими виписками, належним чином оформленими податковими накладними.

Передбачено, що якщо за результатами реальної господарської операції віднесення до складу доходу сум податку на додану вартість, сплаченого у вартості товару, відбувається на підставі належним чином оформлених документів, обов`язковість ведення яких передбачена правилами ведення податкового обліку, дії платника податку є правомірними.

Суд апеляційної скарги зазначає, що відсутність доказів, передачі покупцю товару, ставить під сумнів виконання договорів поставки.

Згідно пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 135 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років). Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта; на суму залишкової вартості окремого об`єкта невиробничих основних засобів або невиробничих нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта; на суму витрат на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів чи невиробничих нематеріальних активів, віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п. 164.1, п. 164.2, п. 164.4 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу. Під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів.

Відповідно до пп. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170 ПК України не є доходом платника податку - фізичної особи, яка перебуває у трудових відносинах із своїм роботодавцем або є членом керівних органів підприємств, установ, організацій, сума відшкодованих йому у встановленому законодавством порядку витрат на відрядження в межах фактичних витрат, а саме, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в`їзд (віз), обов`язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов`язані з правилами в`їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв`язку із здійсненням таких витрат. Зазначені в абзаці другому цього підпункту витрати не є об`єктом оподаткування цим податком лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона, якщо його обов`язковість передбачена правилами перевезення на відповідному виді транспорту, та розрахункових документів про їх придбання за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

Згідно пунктів 177.1 177.4 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). Не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг. Не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Отже, виходячи з вищевказаного, колегія суддів вказує, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця.

Судова колегія приходить до висновку про заниження позивачем доходу, дохід отриманий від контрагентів не є операційним доходом, є доходом з інших джерел, який необхідно оподаткувати.

Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній станом на 02.04.2014 року) платниками єдиного внеску є роботодавці - фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

ФОП ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного внеску, перебувала на загальній системі оподаткування.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 4, ч. 5 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується, для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім`ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов`язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача. Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати. Єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Таким чином, передбачено, що єдиний внесок нараховується для фізичних осіб підприємців відповідно до суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. Єдиний внесок для фізичної особи-підприємця нараховується виходячи з суми доходу та сплаченого податку на цей дохід.

Встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не було сплачено єдиний внесок від операцій з ТОВ ФПК «Корті», ПП «Флоксис», ПП «Енергосталь», ТОВ «ТВК «Базис Трейд». ФОП ОСОБА_1 невірно визначено дохід, відповідно з такої суми був сплачений єдиний внесок. Та сума, яку податковий орган визначає, як необоротний дохід з інших, не встановлених джерел, є доходом з якого повинен сплачуватись єдиний внесок.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Встановлено, що 15.06.2011 року між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «ПРоЕлКомплект» (Російська Федерація) укладено контракт (договір) №300022 на купівлю сталі електротехнічної. Загальна вартість контракту складає 2768500,00 рублів РФ.

Встановлено, що додатковою угодою № 3 від 12.10.2011 року до договору №300022 визначено термін поставки товару до 30.11.2011 року, об`єм товару 50 тон.

На виконання умов контракту за період з липня по листопад 2011 року позивачем було здійснено перерахування коштів продавцеві на загальну суму 1794837,60 рублів РФ, як підтверджено банківською випискою.

Отримання товару за контрактом підтверджується вантажно-митними деклараціями: від 29.06.2011 року на суму 155036,00 руб.РФ, від 19.07.2011 року на суму 508500,00 руб.РФ, від 28.10.2011 року на суму 297360,00 руб.РФ. Остання поставка була здійснена 28.10.2011 року, тобто у передбачений договором термін.

Товар, замовлений ФОП ОСОБА_1 був поставлений своєчасно та на суму контракту, затримки у термінах не було, що зокрема підтверджується вантажно-митними деклараціями.

01.06.2011 року між позивачем та ORME Paketleme Makina Gida San Tic.Ltd.Sti (Туреччина) укладено контракт (договір) №01/06/2011 року на купівлю машини для упаковки вологих серветок. Вартість контракту 30000,00 євро.

Товару отримано ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі, що підтверджується вантажно-митними деклараціями від 25.05.2011 року та від 02.08.2011 року на суму 15000,00 євро кожна.

Згідно пункту 3 Постанови Правління Національного банку України від 16.11.2012 року №475 встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів (діяв до 19.05.2013 року).

Постановою Правління Національного банку України від 14.05.2013 року №163 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті», встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів (вступила в силу 20.05.2013 року та діяла до 19.11.13 року).

Відповідно до пункту 1 Постанови Правління Національного банку України №453 від 14.11.2013 року «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті», встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів (набрала чинності 20.11.13 року та чинна до 17.05.14 року).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», порушення резидентами строків, передбачених статтями 1,2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми недотриманої валютної виручки, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Відповідачем нараховано пеню у розмірі 308246,48 грн. по контракту №01/06/2011 від 01.06.2011 року з ORME Paketleme Makina Gida San Tic/ Ltd/ Sti (Туреччина) та у розмірі 213986,63 грн. по контракту з ТОВ «ПромЕлКомплект» (Російська Федерація) №300022 від 15.06.11 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області визначила суму пені за прострочку поставки товару від ТОВ «ПРоЕлКомплект» на суму 805860 рублів РФ (еквівалент 207547,45 грн.), з порушенням вимог ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» яким передбачено, що розмір нарахованої пені не може перевищувати суми вартості недопоставленого товару, однак сума пені у частині контракту з ТОВ «ПромЕлКомплект» (Російська Федерація) №300022 від 15.06.2011 року більша за суму вартості недопоставленого товару.

Згідно п. 20 ч. 1 ст. 4, ч. 1, ч. 3 ст. 257 МК України (у редакції, дійсній на час виникнення спірних правовідносин) митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури. Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Митна декларація та інші документи, подання яких органам доходів і зборів передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що правильність оформлення митної декларації, відмітки на ній компетентних органів про прийняття та перетин товаром державного кордону, його розмитнення, дають підстави для прийняття митної декларації як доказу. На думку суду, ФОП ОСОБА_1 довела, що товар, за несвоєчасну поставку якого нараховано пеню за порушення, встановлене відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», був поставлений вчасно. Сумніви щодо справжності та неналежності оформлення вантажно-митних декларацій не виникають.

Стосовно не надання митних декларацій до перевірки, варто вказати, що ФОП ОСОБА_1 зазначала, що надавала такі митні декларації до перевірки, податкова інспекція не довела зворотного.

Згідно ч. 1 ст. 72, частин 1, 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, вантажно-митні декларації від 29.06.2011 року, від 19.07.2011 року, від 28.10.2011 року, від 25.05.2011 року та від 02.08.2011 року, підтверджують вчасну поставку товару від ORME Paketleme Makina Gida San Tic/ Ltd/ Sti та ТОВ «ПромЕлКомплект» є доказами, якими підтверджується відсутність вини ФОП ОСОБА_1 , та висновок центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку не потрібен.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 припинено 11.04.2018 року (запис 5047120), знято з обліку у ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області 11.04.2018 року, номер зняття з обліку: 527.

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повідомило суд, що ФОП ОСОБА_1 припинено, але не знято з обліку, електронний обхідний лист в ІТС «Податковий Блок» не підписаний. Внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця, не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності, не змінює строків, порядків виконання зобов`язань. Надано витяг з персональної картки ФОП ОСОБА_1 , де вказано, що за позивачем ФОП ОСОБА_1 обліковуються суми несплачених податкових зобов`язань.

Розглянувши матеріали справи, з урахуванням позиції Верховного Суду щодо податкових повідомлень рішень від 05.05.2014 року №, від 05.05.2014 року № та рішення від 05.05.2014 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, суд апеляційної інстанції встановив, що податкове повідомлення рішення від 05.05.2014 року № та рішення про застосування штрафних санкцій (єдиний внесок) від 05.05.2014 року № є правомірними, скасуванню підлягає податкове повідомлення-рішення від 05.05.2014 року № .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 та апеляційна скарга ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області підлягають частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції у частині оскарження податкового повідомлення рішення від 05.05.2014 року № підлягає скасуванню, та у цій частині слід ухвалити нове рішення про задоволення позовної вимоги у такій частині та скасувати податкове повідомлення-рішення.

Керуючись статтями 242, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2015 року по справі №804/8955/14 скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 05.05.2014 року № та в цій частині ухвалити нове рішення.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 05.05.2014 року №.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова