Справа № 280/1763/19
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 грудня 2019 року (09 год. 47 хв.)Справа № 280/1763/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стовбур А.Ю.,

представників: позивача Железняк-Кранг І.В., відповідача Жовтоножка Д.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тім Сталь» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

18.04.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Тім Сталь» (далі позивач або ТОВ «Тім Сталь») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.02.2019 № .

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивач зазначає про безпідставність висновків податкового органу про порушення позивачем вимог статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР із змінами та доповненнями внесеними Постановою Правління НБУ «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 13.12.2016 № 410. Щодо висновку контролюючого органу про перевищення ТОВ «Тім Сталь» строку, передбаченого ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», позивач зауважує, що товар від нерезидента ELMAKSAN MAKINE SAN.VE DIS TIC.LID.STI позивачем на момент здійснення перевірки не отримано, повідомлення про готовність товару до відправки, яке передбачене умовами контракту не було, обов`язку щодо сплати за товар за умовами контракту у позивача не виникло, строк 180 днів для суми у розмірі 50%, що становить 22100,00 євро починає відлік з дати 13.09.2019, а відтак на момент здійснення перевірки порушення з боку позивача не відбулось. Крім того, позивач звертає увагу на те, що Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР втратив чинність у зв`язку із набранням чинності 07.02.2019 прийнятого 21.06.2018 Закону України «Про валюту і валютні операції» №2473-VIII. Таким чином, положення ст. 4 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» вказаної як підстава для застосування штрафної санкції в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні на момент його винесення 15.02.2019 вже не діяли. Беручи до уваги вищезазначене, висновки податкового органу про порушення позивачем вимог законодавства є протиправними, у зв`язку із чим, у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Ухвалою суду від 23.04.2019 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 20.05.2019.

11.05.2019 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх. №18857), в якому представник відповідача позовні вимоги не визнає, зокрема зазначає, що перевіркою проведення розрахунків при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за період з 02.02.2016 по 30.09.2018 встановлено порушення вимог ст.2 Закону України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями. Заборгованість по імпортній операції (ввезення товару) проведеної ТОВ «ТІМ СТАЛЬ» з нерезидентом ELMAKSAN MAKINE SAN.VE DIS TIC.LID.STI по Контракту від 07.02.2018 № 047396 складає 12 календарних днів з дати не оформлення МД (митної декларації), а саме з 19.09.2018 на суму 21 850,00 євро з терміном розрахунків у 180 календарних днів. Сума дебіторської заборгованості складає 21 850 євро. Станом на 30.09.2018 імпортний контракт від 07.02.2018 №047396 укладений з ELMAKSAN MAKINE SAN.VE DIS TIC.LID.STI (Турція) не закритий. Таким чином, податковим органом нарахована пеня за період з 19.09.2018 по 30.09.2018 - кінцевий термін періоду перевірки позивача - 12 днів на суму заборгованості 21 850,00 євро. Так, з посиланням на приписи ст. 76, 125, 255, 257 Митного кодексу України зазначає, що свідченням завершення імпортної операції є оформлена в установленому порядку МД типу ІМ-40. Згідно наданих до перевірки документів та відомостей по рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальними» відсутня імпортна операція (ввезення товару) та не оформлена МД типу ІМ-40 за контрактом від 07.02.2018 № 047396 укладеним з ELMAKSAN MAKINE SAN.VE DIS TIC.LID.STI (Турція). Таким чином, за період з 19.09.2018 по 30.09.2018 (кінець перевіряємого періоду) встановлено порушення ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР зі змінами та доповненнями від 07.05.1996 №184/96-ВР. Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, прийнявши оскаржуване податкове повідомлення-рішення, вважає, що діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих органам ДФС прав, а тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У період з 20.05.2019 по 29.05.2019 суддя Калашник Ю.В. була відсутня на роботі, що підтверджується відповідною довідкою Запорізького окружного адміністративного суду вих. № 02-35/19/42 від 28.05.2019.

У зв`язку із відсутністю судді Калашник Ю.В., підготовче засідання призначене на 20.05.2019 перенесено на 20.06.2019 о 12:00, про що повідомлено учасників справи.

Ухвалою суду від 20.06.2019 продовжено строк підготовчого провадження до 22.07.2019 та відкладено розгляд справи до 22.07.2019.

Ухвалою суду від 22.07.2019 провадження у справі зупинено до 27.08.2019.

Ухвалою суду від 27.08.2019 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 27.08.2019 провадження у справі зупинено до 23.09.2019.

Ухвалою суду від 23.09.2019 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 23.09.2019 провадження у справі зупинено до 04.11.2019.

Ухвалою суду від 04.11.2019 провадження у справі поновлено.

Протокольною ухвалою суду від 04.11.2019 закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи по суті на 04.11.2019.

04.11.2019 у судовому засіданні оголошено перерву до 03.12.2019.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в уточненій позовній заяві (вх. № 27784 від 04.11.2019) та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на уточнену позовну заяву (вх. № 45634 від 04.11.2019).

Сторони під час розгляду справи у судовому засіданні повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у судовому засіданні 29.10.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

У період з 27.11.2018 по 18.12.2018, на підставі направлень від 26.11.2018 № 2828, 2830 та від 10.12.2018 № 2873 та наказу від 15.11.2018 № 3877, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України, фахівцями відповідача проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Тім Сталь» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 02.02.2016 по 30.09.2018 валютного та іншого законодавства за період з 02.02.2016 по 30.09.2018, за результатами якої складено Акт від 22.12.2018 № 792/08-01-14-01/40246112 (а.с.9-33).

Висновками до акту перевірки встановлено порушення ТОВ «Тім Сталь», вимог між іншого: ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.1994, з урахуванням п.1 Постанови Правління НБУ «Про врегулювання ситуації на грошовому-кредитному та валютному ринках України» №410 від 13.12.2016 (із змінами та доповненнями, внесеними постановою Правління НБУ «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» №41 від 25.05.2017) при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності з нерезидентом ELMAKSAN MAKINE SAN.VE DIS TIC.LID.STI (Туреччина) по виконанню імпортного контракту від 07.02.2018 № 047396 у періоді з 19.09.2018 по 30.09.2018 (12 днів).

На підставі Акту перевірки від 22.12.2018 № 792/08-01-14-01/40246112 та виявлених порушень відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 15.02.2019, яким позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій за порушення строку розрахунку в сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 25901,35 грн. (а.с.50).

Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР (далі - Закон №185/94-ВР) із змінами та доповненнями, внесеними Постановою Правління НБУ «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 13.12.2016 №410 (чинним на момент здійснення зовнішньоекономічної операції) виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Відповідно до статті 2 Закону №185/94-ВР імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Відповідно до статті 4 Закону №185/94-ВР порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.02.2018 між ТОВ «Тім Сталь» (Покупець) та ELMAKSAN NAKINE DIS TIC. LTD (Продавець) укладено контракт №047396, предметом якого виготовлення та поставки продавцем товару, а покупець оплачує за умовами контракту. Ціна контракту становить 44 200,00 євро. Платежі будуть проводитися згідно з Додатком до Контракту (додаток №1). Терміни поставки - протягом 5 місяців після підтвердження замовлення Покупцем і поступлення грошових коштів на рахунок Продавця. Строк Контракту закінчується після виконання всіх умов зазначених в даному Контракті (а.с.52-53).

Додатком № 1 до Контракту №047396 від 07.02.2018 визначено, що товар відправляється на протязі 5 місяців з моменту отримання авансового платежу на рахунок Продавця. Розмір авансового платежу становить 50 % від загальної суми тобто 22100,00 євро. Залишок - авансовий платіж, що становить 50 % від загальної суми - 22100,00 євро сплачується після повідомленням про готовність товару до відвантаження (а.с.54).

Додатковою угодою № 1 до Контракту №047396 від 07.02.2018 визначено, що Продавець здійснює поставку товару протягом 5 календарних днів після отримання 100 % оплати за товар (а.с.56-57).

На виконання умов Контракту від 07.02.2018 № 047396, ТОВ «Тім Сталь» здійснено передоплату (авансовий платіж) на користь ELMAKSAN NAKINE DIS TIC. LTD на загальну суму 22 100,00 євро, про що свідчить платіжне доручення № 14 від 22.03.2018 (а.с.55).

21.06.2018 ТОВ «Тім Сталь» отримало від нерезидента ELMAKSAN NAKINE DIS TIC. LTD. частину товару за Контрактом від 07.02.2018 № 047396 на суму 250,00 євро.

Листом нерезидента ELMAKSAN NAKINE DIS TIC. LTD. від 12.09.2018 повідомлено позивача, що товар (його частина) за Контрактом від 07.02.2018 №047396 буде готовий до відправки 13.09.2018, позивачу необхідно здійснити сплату авансового платежу на суму 22100,00 євро (а.с.143).

Разом з цим, ELMAKSAN NAKINE DIS TIC. LTD. оформлено проформу-інвойс від 12.09.2018 за Контрактом від 07.02.2018 № 047396 на суму 22100,00 грн. (а.с.145).

Зазначене повідомлення узгоджується із умовами передбаченими Додатком № 1 до Контракту №047396 від 07.02.2018.

Таким чином, порядок здійснення розрахунків та отримання товару узгоджений Додатком № 1 до Контракту №047396 від 07.02.2018 та Додатковою угодою № 1 до Контракту №047396 від 07.02.2018.

Статтею 253 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За приписами ст. 254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. До строку, що визначений пів роком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п`ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. Строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ст. 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Отже, перебіг 180 денного терміну відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» починається з 23.03.2018 (22.03.2018 сплата авансового платежу 50 %) та закінчується 18.09.2018.

Товар отримано 21.06.2018, тобто у строк, який не перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу, тобто у відповідності ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Щодо другої поставки, суд зазначає, що обов`язок щодо сплати авансового платежу 50 % у позивача виникає з 13.09.2019, а отже, перебіг 180 денного терміну відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» починається з 14.09.2018 та закінчується 12.03.2019.

Беручи до уваги вищезазначене, оскільки перевірка позивача податковим органом проводилась за період з 02.02.2016 по 30.09.2018, то порушення ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» з боку відповідача відсутні.

Крім того, суд звертає увагу на наступне. Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР втратив чинність 07.02.2019.

Відповідно до п. 113.3 ст. 113 Податкового кодексу України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), не передбачених цим Кодексом та іншими законами України, не дозволяється.

Суд звертає увагу на ту обставину, що положення ст. 4 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», вказаної як підстава для застосування штрафної санкції в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, вже не діяли на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 15.02.2019.

Відповідно до п. 11 підрозділу 10 розділу XX ПК України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу). Податкові органи (узагальнююча податкова консультація №592) та ВАСУ (інформаційний лист від 24.11.2011 № 2198/11/13-11) роз`яснювали правила застосування вищевказаної норми.

Узагальнюючою податковою консультацією з окремих питань застосування штрафних санкцій за порушення норму ПКУ, затвердженою наказом ДФС України від 06.07.2012 № 592 передбачено, що оцінка правомірності поведінки платника здійснюється на підставі норм законодавства, що діяло на момент здійснення відповідних дій. Водночас заходи відповідальності, належні до застосування за вчинені порушення, повинні визначатися згідно з нормативно-правовими актами, що діють на час застосування відповідальності, зокрема винесення відповідних податкових повідомлень-рішень.

Для застосування санкцій до платника важливо, щоб одночасно дотримувалися всі вищеназвані умови: вчинене діяння (бездіяльність) платника вважалося порушенням як на момент його вчинення, так і на момент його виявлення (дату прийняття ППР); за вчинене порушення має бути передбачена відповідальність як на момент його вчинення, так і на момент його виявлення (дату прийняття ППР).

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до пункту 2 рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі №1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, особа має нести відповідальність за діяння на підставі закону, що був чинним на час його вчинення, крім випадків, коли новий закон пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинення такого діяння.

Суд наголошує на тому, що на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 15.02.2019, зазначені в акті перевірки від 22.12.2018 № 792/08-01-14-01/40246112 порушення вже не вважалося порушенням у зв`язку із втратою чинності Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а відтак позивач не може нести за нього відповідальність.

Таким чином, положення статті 4 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» вказаної як підстава для застосування штрафної санкції в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні на момент його винесення - 15.02.2019 вже не діяли.

Беручи до уваги вищезазначене, на думку суду, оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено не на підставах, що визначені Конституцією та законами України, не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, недобросовісно та нерозсудливо, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було Головне управління ДФС у Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати зі сплати судового збору, документально підтверджені у сумі 1921,00 грн.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Тім Сталь» (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, буд. 3, офіс 85, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15.02.2019, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тім Сталь» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 11.12.2019.

Суддя Ю.В. Калашник