Справа № 320/5870/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5870/18 Головуючий у І інстанції - Головенко О.Д.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу, у зв`язку з не усуненням недоліків адміністративного позову у наданий судом строк.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2019 року за наслідками розгляду апеляційної скарги Позивача, останню залишено без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 09 липня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі № 320/5870/18 скасовано.

Справу № 320/5870/18 направлено до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року позовну заяву у справі № 320/5870/18 залишено без розгляду.

07 серпня 2019 року до суду першої інстанції надійшла заява про стягнення на користь Позивача усіх судових витрат, у тому числі, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області судових витрат, у тому числі, пов"язаних з наданням професійної правничої допомоги адвоката відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу про відмову у задоволенні його заяви про стягнення з Відповідача судових витрат, у тому числі, пов`язаних з паданням професійної правничої допомоги адвоката скасувати та прийняти нове рішення на його користь.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання по справі.

Зокрема, Позивач вказує на те, що ним було надано до суду весь необхідний перелік документів, передбачених для присудження понесених витрат з надання правничої допомоги, а саме в копіях: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 23.04.2015 року серія КВ № 005594, договір про надання правової допомоги від 31.10.2018 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 29.07.2019 року, прибутковий касовий ордер від 29.07.2019 року № 1-29-07/19 про сплату 86400,00 грн. за отримані послуги. Крім того, звертає увагу на те, що в заяві від 29.07.2019 року він просив у зв`язку з встановленими судом неправомірними діями Відповідача стягнути з останнього на його користь не лише витрати на професійну правничу допомогу, але й всі витрати по справі, тобто і витрати зі сплати судового збору та витрати зі сплати банківської комісії за ці платежі.

Відповідачем не подано відзив на апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, заявлених Позивачем, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем не надано документів щодо вичерпного переліку послуг, що надавались адвокатом клієнту, а також докази проведення оплати гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, зокрема, квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, касового чеку тощо.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, відповідно до частин 4 та 5 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на положення ч. 6 та ч. 7 КАС України відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктами 4, 6 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно пунктів 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, схвалених схвалених Національною асоціацією адвокатів України 09.06.2017 року формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи втрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи тощо.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 19 лютого 2019 року по адміністративній справі № 803/1032/18.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Кириченко Роман Юрійович має право на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджується належним чином завіреною копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.04.2015 року серія КВ № 005594 (том 1 а.с. 64).

Відповідно до належним чином завіреної копії договору про надання правової допомоги 31.10.2018 року ОСОБА_1 , у подальшому - «Клієнт», з однієї сторони та адвокат Кириченко Роман Юрійович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 005594 від 23.04.2015 року, що діє у відповідності до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», надалі «Адвокат» з другої сторони, уклали це договір (том 1 а.с. 65).

Згідно з п. 1.1 вищевказаного Договору Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе доручення за надання Клієнту правової допомоги на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 1.2 вказаного Договору визначено, що Адвокатом надаються такі види правової допомоги: надання консультацій та роз`яснення з юридичних питань, усних і письмових довідок щодо законодавства; складання заяв, скарг, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, організаціях будь-якої форми власності, перед фізичними особами та юридичними особами.

Також, на підтвердження сплати гонорару адвоката у розмірі 86 400,00 грн. за надання професійної правничої допомоги позивач надав копію акту приймання-передачі наданих послуг від 29.07.2019 року (том 1 а.с. 89) та прибутковий касовий ордер № 1-29-07/19 від 29.07.2019 року (том 1 а.с. 90).

Разом з тим, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що Позивачем не надано документів щодо вичерпного переліку послуг, що надавались адвокатом клієнту, а також докази проведення оплати гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, зокрема, квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, касового чеку тощо.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в лише в акті приймання-передачі наданих послуг від 29.07.2019 року зазначено номер справи, в якій надавались відповідна правнича допомога, а прибутковим касовим ордером підтверджує оплату не ідентифікованих послуг правової допомоги.

З огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, вбачається доцільним приведення укладених до 15 грудня 2017 року договорів у відповідність до вимог діючого КАС України та доведення відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як само зайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.213 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», затвердженим в Міністерстві юстиції України 1.10.2013 року за № 1686/24218.

Аналогічний висновок відображено у додатковій постанові № К/9901/7937/18 від 08 травня 2018 року, та в постановах № К/9901/39873/18 від 15 травня 2018 року, № К/9901/26989/18 від 22 травня 2018 року.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі на те, що Позивачем надано всі необхідні документи передбачені для присудження понесених витрат з надання правничої допомоги, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки Позивачем не було надано документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, касового чеку тощо).

Щодо стягнення з Відповідач витрат зі сплати судового збору та витрат зі сплати банківської комісії на користь Позивача, колегія суддів зазначає таке.

З огляду на те, що Київським окружним адміністративним судом при прийнятті ухвали від 23 липня 2019 року про залишення без розгляду позовної заяви без розгляду не вирішувалось питання по суті позовних вимог, отже і відсутні підстави щодо застосування положень статті 139 КАС України щодо розподілу судових витрат.

Водночас, згідно п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Частиною 5 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що комісія сплачена за послуги банку не належать до судових витрат, передбачених ст. 132 КАС України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 229, 241, 242, 243, 252, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 10.12.2019 року.