Справа № 580/2868/19
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2868/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Суркової Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач, апелянт, ГУ ПФУ в Черкаській області) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відмова в перерахунку та виплаті йому пенсії на рівні з військовослужбовцями строкової служби, є протиправною.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що зміни до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, внесені тільки з 01 липня 2019 року. Саме з цієї дати позивачу проведено перерахунок та виплату пенсії. Отже, станом на момент звернення позивача із заявою відповідач діяв відповідно до положень чинного законодавства.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження згідно пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що позивач з 05 лютого 1990 року до 06 липня 1990 року брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі військової частини НОМЕР_1 під час військових зборів.

Довідкою МСЕК від 31 травня 2012 року підтверджено наявність у позивача 3 групи інвалідності з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

24 червня 2017 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Черкаській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року.

Листом від 25 червня 2019 року відповідач повідомив про відсутність підстав для такого перерахунку, оскільки позивач брав участь у ліквідації наслідків на ЧАЕС не під час строкової військової служби.

Уважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд виходив з їх обґрунтованості та правомірності, оскільки словосполучення «дійсної строкової» визнано неконституційним, а тому позивач має право на перерахунок та виплату пенсії відповідно до положень частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з першого числа місяця, наступного за тим, в якому позивач звернувся за таким перерахунком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинною 6 статті 2 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі Закон України №2232-ХІІ) визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до частини 7 статті названого Закону строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ з наступними змінами та доповненнями встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Приміткою до цієї статті закріплено, що до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Зазначеною нормою визначено, що учасниками ліквідації наслідків ЧАЕС є громадяни, військовослужбовці строкової і надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій, особи, які працювали не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Отже, законодавством визначено декілька окремих категорій військовослужбовців за критерієм виду військової служби, однією з яких є строкова військова служба.

Згідно з частиною 3 статті 59 Закону України №796-ХІІ (у редакції з 01.10.2017), особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія щодо інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що її дія поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям та за наявності їх у сукупності:

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідністю виключно внаслідок участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або інших ядерних аварій та випробувань, або у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Зазначена законодавча норма є чіткою та не передбачає можливості здійснення розширеного тлумачення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі №822/1346/18.

Тим часом, рішенням Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 3 статті 59 Закону України №796-ХІІ визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини 3 статті 59 Закону України №796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин, на позивача поширюється дія положень частини 3 статті 59 Закону України №796-ХІІ, незважаючи на те, що під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, він був призначений на спеціальні збори, а не проходив дійсну строкову службу.

Посилання відповідача на те, що до Порядку зміни у зв`язку з прийняттям 25 квітня 2019 року Конституційним Судом України рішення №1-р(ІІ)/2019 були внесені тільки постановою від 26 червня 2019 року №543, яка набрала чинності з 01 липня 2019 року, суд до уваги не приймає, оскільки відсутність нормативного врегулювання не може призводити до позбавлення громадянина права, закріпленого у Законі.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку аргументам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, в апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 289, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька

(Повний текст постанови складений 11 грудня 2019 року.)