Справа № 200/9142/19-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 р. Справа№200/9142/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (місце знаходження: вул. Італійська, буд. 32, м. Маріуполь, Донецька області; ) про зобов`язання внести зміни до наказу про звільнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про зобов`язання Головне управління внести зміни до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 31 липня 2014 року № 299 о/с про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за п.п. «є» п.64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ шляхом зміни підстави звільнення з п.п. «є» п.64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни) на п.п. «ж» п.64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (за власним бажанням).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 15.08.02 він проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах середнього начальницького складу ОВС, останнім місцем роботи був Сектор боротьби з торгівлею людьми та злочинами проти моральності Макіївського міського управління ГУМВС України в Донецькій області. 18.07.14 року він враховуючи наявність реальної небезпеки для життя власної родини на адресу начальника ГУМВС України в Донецькій області подав рапорт про звільнення з ОВС з 21.07.2014, про що мається відповідна відмітка штамп Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області. Після подання рапорту він покинув територію Донецької області. 14.06.2019 року позивачу з відповіді ГУМВС України в Донецькій області № 30аз/лк від 04.06.2019 на адвокатський запит стало відомо, що наказом ГУМВС України в Донецькій області № 299 о/с від 31.07.14 його було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) у запас. Підставою для звільнення став наказ ГУМВС України в Донецькій області №1410 від 30.07.14. Крім того, позивачу стало відомо що у ліквідаційної комісії ГУМВС України відсутні відомості про подання ним рапорту про звільнення за власним бажанням.

Відповідач по справі, Головне управління МВС України в Донецькій області, надав до суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки відповідно до ст.68 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС, затвердженим ПКМУ від 29.07.1991 № 114 позивач повинен був подать рапорт про звільнення за власним бажанням не пізніш як за три місяці до дня звільнення, але він самовільно залишив місце проходження служби до результату розгляду його рапорту уповноваженою особою.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 28 серпня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

22 жовтня 2019 року вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено розгляд справи на 14 листопада 2019 року.

14 листопада 2019 року перенесено розгляд справи на 27 листопада 2019 року.

Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року відмовлено в задоволені клопотання позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 12 грудня 2019 року.

Представники сторін до засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вказаних приписів процесуального законодавства, суд перейшов до розглянути справи в порядку письмового провадження 12 грудня 2019 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах середнього начальницького складу ОВС у період з 15.08.2002 до 31.07.2014, останнім місцем роботи був Сектор боротьби з торгівлею людьми та злочинами проти моральності Макіївського міського управління ГУМВС України в Донецькій області.

21.07.2014 ОСОБА_1 подано рапорт на адресу начальника ГУМВС України в Донецькій області від 18.07.2014 про звільнення за власним бажанням, на якому є відмітка про отримання Макіївським МУ ГУМВС України в Донецькій області 21.07.2014.

28.07.2014 ВІОС УКЗ ГУМВС в Донецькій області було проведено службове розслідування, яким встановлено, що деякі працівники, а саме: оперуповноважений сектору боротьби з торгівлею людьми та злочинами проти моральності Макіївського міського управління ГУМВС України в Донецькій області капітан міліції ОСОБА_1 , грубо порушивши вимоги ст. 10 Закону України «Про міліцію», ст.ст. 7,8 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п.1.2, 2.2., 4.1, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом України № 155-2012 р., в частині обов`язкового дотримання чинного законодавства України, не виходить на службу без поважних причин, не прибув до м. Маріуполя для подальшого проходження служби. Тем самим не сприяв керівництву ГУМВС в області у зміцненні в підрозділах службової дисципліни, забезпечення законності та статутного порядку, не став прикладом у дотриманні дисципліни, бездоганному виконанні вимог статуту, норм моралі, професійної та службової етики.

У Висновку службового розслідування від 28.07.2014 зазначено, що керівництвом Головного управління МВС України в Донецькій області було надано усний наказ всім працівникам ОВС Донецького МУ, ВК та ПС УКЗ ГУМВС в області Єнакіївського, Торезького, Харцизького МВ, відділу швидкого реагування «Сокіл», УБОЗ СБМС «Гріфон», ЛВ в аеропорту Донецьк, Макіївського МУ ГУМВС області прибути до м. Маріуполя для подальшого проходження служби в ОВС Маріупольського оперативного округа. Капітан ОСОБА_1 не прибув до м. Маріуполя для подальшого проходження служби. Будь- які відомості, документи, які б підтверджували законність та поважність причин відсутності на службі відсутні. З метою встановлення причин відсутності на службі керівництвом органів запропоновано дати письмові пояснення, але до ГУМВС в області будь-які пояснення не надійшли. Запропоновано звільнити з органів внутрішніх справ Головенка ОСОБА_2 Сергійовича.

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 28.07.2014 № 1396 за особисту недисциплінованість, порушення вимог ст. 10 Закону України «Про міліцію», ст.ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту ОВС України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 , порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, п.п.1.2, 2.2., 4.1, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом України № 155-2012 р., що виразилося у відмові прибути, у важкій для країни час, до м. Маріуполя за усним наказом курівництва ГУМВС в області для подальшого проходження служби в ОВС Маріупольського оперативного округа звільнено з органів внутрішніх справ оперуповноваженого сектора боротьби з торгівлею людьми та злочинами проти моральності Макіївського міського управління капітана міліції ОСОБА_1 .

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 31.07.2014 № 299 о/с (по особовому складу) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) капітана міліції ОСОБА_1 . Підстава: наказ Головного управління МВС в області від 30.07.2014 № 1410.

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 23.09.2019 № 18 о/с лк (по особовому складу) внесено зміни до наказу ГУМВС України в Донецькій області від 31.07.2019 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) у запас Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, вважати підставою для звільнення капітана міліції ОСОБА_1 наказ Головного управління МВС України в Донецькій області від 28.07.2014 № 1396.

25 травня 2019 року представник ОСОБА_1 звернувся до ГУ НП у Донецькій області з адвокатським запитом щодо результатів розгляду рапорту від 18.07.2014 про звільнення за власним бажанням, надання інформації про дату і номер наказу про звільнення ОСОБА_1 , підстав звільнення та надіслання копії наказу про звільнення.

Відповіддю від 04.06.2019 Головне управління МВС України в Донецькій області повідомило представника позивача, що у ліквідаційній комісії ГУ МВС України в Донецькій області відсутні відомості щодо подання ОСОБА_1 рапорту про звільнення зі служби в ОВС за власним бажанням. Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 31.07.2014 № 299 о/с ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ за п.64 «є» (за порушення дисципліни) у запас відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС.

Також повідомили, що особові справи працівників Макіївського міського управління, облікові та фінансові документи залишились на непідконтрольної української владі території.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами у даній справі, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини врегульовані нормами Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114 (далі Положення №114), Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 12.03.2013 №230 (далі Інструкція №114), в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Як встановлено матеріалами справи та не спростовано відповідачем, ОСОБА_1 поданий рапорт до начальника ГУМВС України в Донецькій області про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням у запас у зв`язку за зміною місця постійного проживання, який отримано 21.07.2014 , що про що мається відповідна відмітка штамп Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області (а.с ).

25.05.2019 представником позивача подано заяву до ГУ НП у Донецькій області, в якій позивач просив повідомити про результати розгляду його рапорту про звільнення від 18.07.14 ( а.с. ).

04.06.2019 року відповідач повідомив позивача, що у ліквідаційній комісії ГУМВС України в Донецькій області відсутні відомості щодо подання ОСОБА_1 рапорту про звільнення зі служби в ОВС за власним бажанням.

Зі змісту висновку службового розслідування від 28.07.2014 встановлено, що підставою для проведення службового розслідування відносно позивача стало невиконання позивачем усного наказу керівництва прибути до м. Маріуполя, небажання останнього прибути до нового місця дислокації м. Маріуполя, що виразилося у невиході на службу до часу затвердження зазначеного висновку.

Розділом ІІ Інструкції №230 визначені підстави для проведення службового розслідування.

Відповідно до п.2.1 Інструкції №230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, по`вязані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Таким чином, пунктом 2.1 Інструкції №230 встановлений виключний перелік підстав для проведення службового розслідування.

Враховуючи те, що відповідачем рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ отриманий 21.07.14, що підтверджуєтеся штампом Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області, а обставини, що стали підставою для проведення службового розслідування відносно позивача стосовно невиконання усного наказу керівництва, прибути до м. Маріуполя, ні як ні підтверджено, суд дійшов висновку про відсутність у ГУ УМВС України в Донецькій підстав для проведення службового розслідування відносно позивача. Крім того, у Висновку незазначено, коли був оголошений зазначений наказ, яким чином підтверджується що наказ було доведено до відома позивача.

У відповіді від 04.06.2019 Головне управління МВС України в Донецькій області повідомило представника позивача, що особові справи працівників Макіївського міського управління, облікові та фінансові документи залишились на непідконтрольної української владі території.

Відповідно до п.п. «ж» п 64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

За приписами п.68 Положення №114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Звільнення зі служби осіб рядового і молодшого начальницького складу провадиться начальниками, яким таке право надане Міністром внутрішніх справ (п. 69 Положення №114).

Враховуючи безпідставність проведення службового розслідування відносно позивача та ненадання оцінки рапорту позивача про звільнення за власним бажанням, суд дійшов висновку про визнання протиправним наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 31 липня 2014 року № 299 о/с про звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ з підстав, передбачених пп. «є» п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, оскільки зазначений наказ прийнятий на підставі висновків службового розслідування, які визнанні судом безпідставними.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожні докази, які є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з управління відповідача судового збору у розмірі 768,40 грн. на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог, як того вимагає ч.2 ст. 4 Закон України Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (місце знаходження: вул. Італійська, буд. 32, м. Маріуполь, Донецька області; ) про зобов`язання внести зміни до наказу про звільнення задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області внести зміни до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 31 липня 2014 року № 299 о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за пп. «е» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницькім складом органів внутрішніх справ шляхом зміни підстави звільнення з пп. «є» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницькім складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни) на пп. «ж» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницькім складом органів внутрішніх справ (за власним бажанням).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійки.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 12 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова