Справа № 580/2196/19
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2196/19 Суддя (судді) першої інстанції: М.А. Білоноженко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Кучми А.Ю., Бєлової Л.В.,

за участю секретаря Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И Л А

08.07.2019р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в якому просить:

- визнання протиправною бездіяльність, дії винними керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, що пов`язані з невиплатою заробітної плати у відносинах публічної служби позивачу за період з 01.06.2019р. по 30.06.2019р.;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.06.2019р. по 30.06.2019р. в розмірі 12115,20 грн. без урахування обов`язкових податків і зборів;

- допустити рішення до негайного виконання у межах суми стягнення за 1 місяць в розмірі 12115,20 грн. без урахування обов`язкових податків і зборів.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивач проходив службу в територіальному органі Пенсійного фонду України. Остання посада, на якій він проходив службу - начальник управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області.

Наказом Пенсійного фонду України від 04.05.2018 №201-о "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача звільнено з посади начальника управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області у зв`язку з реорганізацією на підставі п.4 ч.1 ст.83 та п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу", який оголошений позивачу 05.05.2018р. наказом відповідача №213-о.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2019 у справі №826/7878/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2019, зазначені вище накази (Пенсійного фонду України від 04.05.2018 №201-к і відповідача від 05.05.2018 №213-о) визнані протиправними та скасовані. Поновлено позивача на посаді начальника Управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області з 05.05.2018. Присуджено стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.05.2018 до 02.04.2019 у розмірі 97615,50 грн.

Рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць у розмірі 4488,75грн. без урахування обов`язкових податків та зборів допущено до негайного виконання.

На його підставі Пенсійний фонд України видав наказ від 11.04.2019р. №142-О, яким позивача поновлено на посаді начальника Управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області з 05.05.2018р.

Листом від 06.05.2019р. позивач просив відповідача, надати довідку про роботу в управлінні Пенсійного фонду України у Тальнівському районі.

За наслідками розгляду цього звернення відповідач повідомив позивача про звернення до суду із апеляційною скаргою на рішення у справі №826/7878/18 та заявою про роз`яснення виконання судового рішення, так як чинна структура не дає можливості надати відповідь на поставлене питання.

Не отримавши заробітної плати за червень 2019 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції, виходив з того, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду доведена, проте, позивачем здійснено помилки у розрахунку суми середнього заробітку за червень 2019 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Оскільки штатний розпис Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на 2019 рік не містить посади начальника управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області, на яку позивача поновлено, суд застосовує процедуру нарахування середнього заробітку працівника за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Згідно абз.3 п.2 Порядку №100 у випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Пунктом 3 Порядку №100 встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками - почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За правилами пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно з довідкою відповідача від 26.07.2019 №67064/01-4 позивачу за 21 день березня 2018 року нараховано заробітну плату в сумі 8977,50 грн., а за 19 днів квітня 2018 року - 8122,50 грн. Отже, середньоденна заробітна плата позивача становить 427,50 грн.

За загальним правилом ч.1 ст.52 КЗпП України для працівників установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. На підставі ч.1 ст.67 цього Кодексу при п`ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень.

Відповідно до ч.1 ст.73 КЗпП України, у червні 2019 року встановлено такі святкові дні: 28 червня - День Конституції України.

Тому з урахуванням визначених ч.1 ст.73 КЗпП України святкових днів та вихідних днів, загальна кількість робочих днів у червня 2019 року становить 19 днів. Посилання позивача, що кількість днів становить 20, не підтверджене жодним доказом.

Оскільки позивача поновлено на посаді та у спірних правовідносинах відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та виплати позивачу заробітної плати за червень 2019 року, стягненню на користь позивача підлягає заробітна плата за червень 2019 року в сумі 8122,50грн. (427,50 грн. * 19 робочих днів).

На підставі абз.3 п.3 Розділу ІІІ Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Отже, стягненню підлягає сума коштів без утримання податків та інших платежів.

Позовна вимога в частині застосування для спірних коштів коригування середньої заробітної плати на коефіцієнт підвищення посадових окладів державних службовців, що відбувся з 01.01.2018 на підставі постанови КМУ від 25 січня 2018 року №24 "Про впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя у 2018 році", не є обґрунтованою та задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно з п.10 Порядку №100 у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Згідно із затвердженим головою Пенсійного фонду України 25.02.2019 штатним розписом відповідача на 2019 рік посада начальника районного управління Пенсійного фонду Черкаської області відсутня. Отже, відсутня рівнозначна посада, на яку позивача поновлено рішенням суду, а з часу поновлення його оклад не переглядався.

Оскільки посада, на яку поновлено позивача, у новому штатному розписі не передбачена, діяльність державного органу, в якому позивача поновлено, припинена до часу прийняття постанови КМУ від 25.01.2018 №24, оклад позивача з часу поновлення йому не підвищений, посадовий оклад за посадою з відмінними функціональними обов`язками не може бути взятий для розрахунку його середнього заробітку.

Проаналізувавши у взаємозв`язку положення згаданих вище постанов КМУ №№988,821, 24, колегія суддів, дійшла висновку, що підвищення окладу для посади, яку очолював позивач, не передбачене.

Вищевикладене свідчить про відсутність підстав для застосування коригування середньої заробітної плати позивача на коефіцієнт підвищення посадових окладів державних службовців.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду (далі - ВС) від 21.08.2019 у справі №826/10972/18 не є обґрунтованими, оскільки спірні обставини не є подібними його спору. У вказаній справі ВС перевіряв законність судових рішень під час вирішення спору щодо стягнення коштів за період затримки виконання судового рішення, що набрало законної сили (з часу ухвалення рішення суду до часу видачі роботодавцем наказу про поновлення). Обставини нарахування та виплати заробітної плати предметом спору не були.

Також, колегія суддів, зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2019 у справі № 826/7878/18 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку середньоденного заробітку 427,50 грн. Тобто судом вже надана правова оцінка та обргунтовано розмір середньоденного заробітку позивача

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

Л.В. Бєлова