Справа № 583/5077/19
Суддя: Ярошенко Т. О.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/5077/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Безрядіної О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 взводу № 1 першого батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Баштового Андрія Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2019 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.11.2019 відносно нього поліцейським роти №1 взводу №1 першого батальйону УПП в Сумській області Баштовим А.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 771384, згідно якої він керував транспортним засобом та при перевірці документів не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п.2.11 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП.

Дану постанову позивач вважає такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не надано доказів, які б свідчили про вчинення ним даного правопорушення, зокрема, фото чи відеозапису такого правопорушення. В оскаржуваній постанові відсутня інформація про технічний засіб, за допомогою якого здійснювалася відеофіксація, що, на його переконання, свідчить про неналежність такого доказу як відеоматеріали. Крім того, керуючи автомобілем він не порушував жодних правил дорожнього руху, а тому у поліцейського, зважаючи на відсутність доказів правопорушення, були відсутні підстави зупиняти його транспортний засіб та вимагати пред`явлення документів, зокрема полісу страхування. Посилаючись на викладене просить скасувати постанову серії ДПО18 № 771384 від 30.11.2019, винесену поліцейським роти №1 взводу №1 першого батальйону УПП в Сумській області Баштовим А.І. про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.12.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та з призначенням судового засідання на 11.12.2019 року. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, на яких він ґрунтується в строк не пізніше 10.12.2019 року з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Вказані документи з урахуванням особливостей провадження у вказаній категорії справ відповідно до положень ст.286 КАС України вручені відповідачу в установленому законом порядку.

Відповідач скористався своїм правом та надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та зазначив, що 30.11.2019 року близько 11 год. 35 хв. в с. Климентове, Охтирського району, Сумської області на вул. Дачній, був зупинений транспортний засіб Фольксваген Венто державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого на момент зупинки, відповідно до УБД МТСБУ не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності, чинного на території України, чим порушив п. 2.1 ґ Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 3.4.3 розділу 3 Положення «Про єдину централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відомості про укладені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлені на бланках полісів, надають страховики члени МТСБУ у строк не більше ніж два робочі дні з моменту укладання цих договорів.

Однак, скориставшись вільним доступом до інформаційних ресурсів єдиної централізованої бази даних МТСБУ , було встановлено, що станом на момент зупинки транспортного засобу під керуванням позивача останній не міг мати при собі полісу, так як його автомобіль не було застраховано.

Після зупинки транспортного засобу відповідач роз`яснив позивачу, що він порушив вимоги п. 2.1 ґ Правил дорожнього руху України, а саме керування транспортним засобом не маючи при собі чинного полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП. Також ним було роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомив, що справа буде розглядатися на місці скоєння правопорушення . Одразу ж після цього він розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи , виніс постанову ДПО18 №771384 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Він оголосив постанову та вручив її копію позивачу. Просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до положень ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В розумінні ст.262 КАС України суд розглядає справу за наявними в справі матеріалами.

Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи.

Встановлено, що поліцейським роти №1 взводу №1 першого батальйону УПП в Сумській області Баштовим А.І. 30.11.2019 винесено постанову серії ДПО18 № 771384 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Зі змісту даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 30.11.2019 у с. Климентове Охтирського району Сумської області, по вул. Дачній керував транспортним засобом марки Volkswagen Vento 1.9, номерний знак НОМЕР_2 та при перевірці документів не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП (а. с. 5).

Згідно зі ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та під підпис вручено її копію.

Наразі позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, зазначаючи при цьому, що у відповідача в такому випадку були відсутні підстави для його зупинки і перевірки наявності полісу страхування.

Вирішуючи питання наявності складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а також даючи оцінку правомірності прийнятого відповідачем за оскаржуваною постановою рішення, суд виходив з такого.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 (ґ) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Також згідно зі статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс. Сама по собі наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не спростовує факту адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає, зокрема, у непред`явленні відповідного договору на вимогу працівників поліції.

Диспозиція ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст. ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч. 1, 2, 3, 5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1, 2, 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1, ст. 125, 126, ч. 1, 2 і 3 ст. 127,ст. ст. 128, 129, ст. 132-1, ч. 6 і 11 ст. 133-1, ч. 1, 2 і 3 ст. 140 КУпАП України.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП України виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).

Згідно ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позиція суду.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої позовної заяви, суд виходить з такого.

З аналізу наведених норм законодавства України вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою ст.126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу. У випадку, коли особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана надати належні та допустимі докази, які підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

За правилами статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

З наданих відповідачем відео файлів, які судом ретельно перевірені та досліджені, встановлено, що 30.11.2019 року о 11 год. 33 хв. по вул. Дачній, с. Климентове, Охтирського району, Сумської області, був зупинений транспортний засіб Volksvagen Vento державний номерний знак НОМЕР_1 червоного кольору, за кермом якого знаходився позивач. Працівник поліції після зупинки транспортного засобу роз`яснив позивачу, що його зупинено у зв`язку з тим, що у нього відсутній страховий поліс на його транспортний засіб, що було перевірено ним по єдиній централізованій базі даних, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.Під час розмови з працівником поліції ОСОБА_2 . М. пояснював, що страхового полісу у нього дійсно немає. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 . ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, після чого виніс постанову про адміністративне правопорушення, яку вручив позивачу.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що він мав право не пред`являти поліс обов`язкового страхування на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Разом з тим, суд наголошує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний, а також полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № №686/15383/17 та від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17.

Також критично оцінюються судом і такі доводи позивача, як відсутність у оскаржуваній постанові посилання на технічний засіб, за допомогою якого було здійснено відеофіксацію правопорушення.

Так згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З дослідженої в судовому засіданні постанови вбачається, що до неї додається відеозапис, хоча посилання на технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис дійсно не зазначено.

Разом з тим, як встановлено судом, ОСОБА_1 не заперечує факт непред`явлення страхового поліса для перевірки на вимогу працівника поліції, про що ним особисто зазначається у позовній заяві.

До того ж відповідачем у постанові зазначено, що до неї додається відеозапис, а також ним до відзиву додано сертифікат на вказаний відеореєстратор.

Таким чином, з огляду на викладене, відсутність в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснювалася відеофіксація не тягне за собою незаконність вказаної постанови та не тягне неналежність цього відеозапису як доказу та не впливає на наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП і не спростовує висновків суду, встановлених у даній справі.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Висновок суду.

Таким чином, аналізуючи наведені докази та оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, перевіряючи чи прийнято відповідачем постанову обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, пропорційно, суд приходить до висновку, що постанова винесена відповідачем законно і обґрунтовано, а тому законних підстав для її скасування суд не вбачає, а позовну заяву суд вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, що не порушує розумний баланс інтересів сторін.

Керуючись ст. ст. 247, 251, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 229, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 взводу № 1 першого батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Баштового Андрія Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити за необгрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення складено 11 грудня 2019 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Т.О. Ярошенко