Справа № 520/9995/19
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2019 р. Справа № 520/9995/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Сіренко О.І.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Чудних С.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 22.10.19 року по справі № 520/9995/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської щодо не здійснення перерахунку та виплати основної державної пенсії ОСОБА_1 на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796 -XII від 28.01.1991 року, з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року згідно відсотку втрати працездатності, починаючи з 25.04.2019 та скасувати рішенням відповідача № 2008/03.18-20 від 10.09.2019 "Про відмову в перерахунку пенсії";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області починаючи з 25.04.2019 здійснити перерахунок та виплату основної державної пенсії ОСОБА_1 на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідною року згідно відсотку втрати працездатності, тобто як добуток п`яти мінімальних заробітних плат та існуючого відповідного відсотку втрати працездатності, з подальшим щорічним обчисленням моєї державної (основної) пенсії по інвалідності в разі щорічного з 1 січня кожного відповідного року збільшення розміру мінімальної заробітної плати, без врахування інших положень Закону України №796 - XII та положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" без застосування понижуючих коефіцієнтів, інших формул чи розрахунків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2008/03.18-20 від 10.09.2019 "Про відмову в перерахунку пенсії" є протиправним, а тому, підлягає скасуванню. У зв`язку з чим, позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області починаючи з 25.04.2019 здійснити перерахунок та виплату основної державної пенсії ОСОБА_1 на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

22 жовтня 2019 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2008/03.18-20 від 10.09.2019 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області починаючи з 25.04.2019 здійснити перерахунок та виплату державної (основної) пенсії ОСОБА_1 з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права в частині відмовлених позовних вимог, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що свідчить відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Відповідно до довідки серії 10 ААБ № 167416 ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності безстроково, причина інвалідності - захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З довідки Військової частини НОМЕР_2 № 47 від 20.05.1986 вбачається, що позивач проходив спеціальні військові збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 30.04.1986 по 20.05.1986.

30 серпня 2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою, в якій просив провести з 25.04.2019 перерахунок та обчислення державної (основної) пенсії ОСОБА_1 з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судом встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області№ 2008/03.18-20 від 10.09.2019 в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування рішення ГУПФУ в Харківській області № 2008/03.18-20 від 10.09.2019 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії та зобов`язання ГУПФУ в Харківської області починаючи з 25.04.2019 здійснити перерахунок та виплату державної (основної) пенсії ОСОБА_1 з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для відмови позивачу у перерахунку пенсії по інвалідності, а також з того, що ефективним способом захисту прав, та інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень буде саме скасування рішення № 2008/03.18-20 від 10.09.2019 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії. Колегія суддів вказує на те, що в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської щодо не здійснення перерахунку та виплати основної державної пенсії ОСОБА_1 на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796 -XII від 28.01.1991 року, з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року згідно відсотку втрати працездатності, починаючи з 25.04.2019 та скасувати рішенням відповідача № 2008/03.18-20 від 10.09.2019 "Про відмову в перерахунку пенсії", а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області в подальшому здійснювати перерахунок пенсії в разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати з 1 січня кожного відповідного наступного року з урахуванням бажання позивача щодо обчислення його державної (основної) пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ, як норми прямої дії, а не відповідно до інших норм цього Закону чи підзаконних актів, а також проводити відповідні виплати без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії та інших обмежень щодо виплати заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що саме рішення, а не бездіяльність створює відповідні правові наслідки, а також про неможливість задоволення позоловних вимог, які направлені на майбутнє.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області№ 2008/03.18-20 від 10.09.2019 в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відмовлено.

Колегія суддів вказує на те, що саме незгода із зазначеним рішенням слугувала підставою для звернення до суду з даним позовом.

При цьому, саме рішення, а не бездіяльність створює відповідні правові наслідки.

Крім того, скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії № 2008/03.18-20 від 10.09.2019 охоплює позовну вимогу щодо визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської щодо не здійснення перерахунку та виплати основної державної пенсії ОСОБА_1 на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка полягає у відмові провести перерахуноок пенсії.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно з ч.1ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Таким чином, враховуючи встановлення протиправності відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2008/03.18-20 від 10.09.2019 року та відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУПФУ в Харківської щодо не здійснення перерахунку та виплати основної державної пенсії ОСОБА_1 на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796 -XII від 28.01.1991 року, з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року згідно відсотку втрати працездатності, починаючи з 25.04.2019 року.

З приводу відмови у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області в подальшому здійснювати перерахунок пенсії в разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати з 1 січня кожного відповідного наступного року з урахуванням бажання позивача щодо обчислення його державної (основної) пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ, як норми прямої дії, а не відповідно до інших норм цього Закону чи підзаконних актів, а також проводити відповідні виплати без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії та інших обмежень щодо виплати заборгованості, колегія суддів зазначає наступне.

Так, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасність зазначених позовних вимог про зобов`язання пенсійний орган в подальшому здійснювати перерахунок пенсії, які задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалено рішення у зазначеній частині з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 по справі № 520/9995/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.І. Сіренко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко