Справа № 160/7455/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року Справа № 160/7455/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, -
Представник позивача Олійник К.О. (далі позивач) адвокат Верба Андрій Петрович звернувся до адміністративного суду з вищезазначеним позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур Анастасії Сергіївни у виконавчому провадженні №58654717 від 22.07.2019 року про накладення штрафу в розмірі 3 400 грн. на ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона не погоджується із винесеною постановою від 22.07.2019 року про накладення штрафу, оскільки рішення суду вона виконує в добровільному порядку, визначеному судовим рішенням, побаченням батька із сином не перешкоджає. Однак ОСОБА_2 не виявляє бажання бачитись із дитиною, а суд не зобов`язував її здійснювати транспортування дитини за певною адресою; постанова про відкриття виконавчого провадження не була доведена їй до відома, а саме: провадження було відкрито протиправно тому, що на території Чечелівського району м.Дніпра позивач ніколи не проживала і не була зареєстрована, про що було відомо як стягувачу ОСОБА_2 так і державним виконавцям Чечелівського району м.Дніпра ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час його проведення повідомлялися належним чином.
До суду 13.11.2019 року від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розгляд справи проводити за його відсутності в порядку письмового провадження.
До суду 13.11.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що боржник ОСОБА_1 ні державного виконавця, ні стягувача ОСОБА_2 про неможливість виконання рішення не повідомила. В своїй позовній заяві представник боржника посилається на ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», однак чомусь ігнорує той факт, що рішення про встановлення побачень з дитиною цей строк не стосується. З дня відкриття виконавчого провадження (18.03.2019 р.) до першого штрафу (23.03.2019 р.) пройшло 5 робочих днів. Крім того, боржником ОСОБА_1 було сплачено три штрафи від 23.03.2019 р., 25.03.2019 р., 08.04.2019 р. на загальну суму 8 500 грн.
На підставі вищезазначеного вбачається, що позивач свідомо ухиляється від виконання рішення суду, оскільки їй достовірно відомо про наявність такого рішення, а також про його примусове виконання. Жодних дій, які б свідчили про виконання цього рішення позивач не вчинила, відтак, відповідач вважає, що спірна постанова про накладення штрафу винесена державним виконавцем на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України. Враховуючи те, що виконання судового рішення Верховного Суду від 05.12.2018 року, стосується не «майна», а малолітньої дитини та її зв`язку з рідним батьком, і тривале невиконання судового рішення має негативні наслідки. За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.
До суду 13.11.2019 року від третьої особи також надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що 07.12.2016 року ухвалою Уманського міськрайонного суду було скасовано заочне рішення про надання дозволено на виїзд за межі України малолітньої дитини без згоди батька. На сьогодні відсутні всі законні підстави перебування малолітнього ОСОБА_2 за кордоном (справа №705/4164/14). Однак добровільно повертати дитину в Україну ОСОБА_1 відмовляється. Про скасування заочного рішення ОСОБА_1 відомо, оскільки нею було подано апеляційну скаргу про передачу справи до іншого суду за підсудністю, Крім цього, за логікою ОСОБА_3 поки боржник ОСОБА_1 не виявить бажання самостійно отримати постанови про відкриття виконавчого провадження та надати батькові засоби зв`язку для спілкування з його дитиною, державна виконавча служба не повинна застосовувати жодних примусових дій для реального виконання рішення Верховного Суду.
Всі зазначені дії ОСОБА_1 , її адвокатів та державного виконавця спрямовані на позбавлення його можливості виховувати, спілкуватися з власною дитиною та шантажем змусити його відмовитись від сина. Також це використовується відповідачем в польському суді, як головний аргумент неповернення його малолітнього сина в Україну. Крім того, аліменти відправлені на адресу: АДРЕСА_1 , зазначену ОСОБА_1 в виконавчому провадженні №58180195 повернулись 10.05.2019 року на депозитний рахунок Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра, при цьому сума аліментів зменшилась, у зв`язку з поштовими витратами. Враховуючи викладене, можна стверджувати, що намагання ОСОБА_3 направити постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою: Польща, м.Краків, вул.Зброяжи, 21/15 має на меті головну ціль - не виконувати рішення суду. За таких обставин, третя особа також просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у додаткових поясненнях, письмові пояснення відповідача та третьої особи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.06.2018 р. у справі №175/5360/13-ц, провадження №22-ц/774/1579/18: апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 Сергійовича задоволено частково; рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2017 р. в частині: заборони, без нотаріальної згоди ОСОБА_2 , виїзд за межі України та в`їзд на окуповану територію Автономної Республіки Крим його синові ОСОБА_4 : в задоволених зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 та в задоволених частково позовних вимог ОСОБА_5 , в частині задоволених частково позовних вимог ОСОБА_7 скасоване:
- у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині заборони, без нотаріальної згоди ОСОБА_2 , виїзд за межі України та в`їзд на окуповану територію Автономної Республіки Крим його синові ОСОБА_4 відмовлено;
- у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління служба у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради про зміну способу участі батька у вихованні дитини відмовлено;
- у задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: Управління служби у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради та Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та про встановлення способу та порядку спілкування з ним відмовлено;
- у задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_7 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: Управління служби у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради, Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації та ОСОБА_5 про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та про порядку спілкування з ним відмовлено;
- в іншій частині рішення залишено без змін.
Судом також встановлено, що 02.07.2018 р. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області на підставі постанови апеляційного суду від 01.06.2018 р. видано виконавчий лист по справі №175/5360/13-ц, згідно якого суд вирішив:
1) зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
2) встановити наступний час та дні для зустрічей батька з сином:
- батько має право на спілкування та проживання з сином, включаючи нічний час, під час своєї відпустки та щорічних шкільних канікул без присутності матері дитини 60 днів щорічно, з можливістю розподілу цих днів протягом року;
- кожні парні тижні місяця з 09:00 години суботи до 20:00 години неділі, включаючи нічний час на території квартири ОСОБА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 чи за іншим місцем його мешкання, без присутності матері дитини ОСОБА_1 ;
- спілкування з 09:00 години до 20:00 години на території власної квартири чи за іншим місцем мешкання ОСОБА_2 , без присутності матері дитини, в наступні святкові дні: Різдво, Пасха, Трійця, День Конституції, День Незалежності (за рік не менше 5 святкових днів, що дорівнюй половині всіх державних свят України) з можливістю змінити ці дні на інші святкові дні за обопільної згоди батьків;
- щоденне вільне спілкування з сином телефоном чи іншими телекомунікаційними мережами;
- день народження сина 08 листопада з 09:00 години до 20:00 години 09 листопада, кожний парний рік (2016, 2018...) за місцем мешкання ОСОБА_2 ;
- день народження ОСОБА_2 11 червня з 09:00 години до 20:00 години 12 червня за місцем мешкання позивача без присутності матері дитини;
- під час хвороби дитини з 09:00 години до 20:00 години за місцем знаходження сина з дотриманням його режиму та надавати вільний доступ лікарів для його огляду;
- вільне спілкування з сином в дошкільних, шкільних та інших навчальних закладах у час вільний від навчального процесу.
Судом також встановлено, що 18.03.2019 р. стягувач ОСОБА_2 звернувся до Чечелівського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявою від 14.03.2019 р. про прийняття до примусового виконання виконавчого листа та здійснення виконавчих дій за місцем проживання стягувача.
18.03.2019 р. старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур Анастасією Сергіївною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 58654717 з виконання виконавчого листа №175/5360/13-ц, виданого 02.07.2018 р. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області.
Так, 23.03.2019 р. старшим державним виконавцем Мазур А.С. у виконавчому провадженні №58654717 було винесено постанову якою на ОСОБА_1 було накладено штраф в розмірі 1 700 грн. на користь держави із посиланням на ст.ст.63, 75 Закону України Про виконавче провадження. Із постанови вбачається що підставою для накладення штрафу є те, що: Виходом державного виконавця 23.03.2019 за адресою визначеною виконавчим документом, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , боржник ОСОБА_11 не з`явилась разом із дитиною ОСОБА_4 . Жодних поважних причин про свою відсутність разом із дитиною на час шкільних канікул державному виконавцю не повідомлено.
22.07.2019 р. старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур А.С. було повторно накладено штраф в розмірі 3400 грн. на користь держави із посиланням на ст.ст.63, 64-1, 75 ЗУ «Про виконавче провадження». Із постанови вбачається що підставою для накладення штрафу є те, що «відповідно до заяви стягувача ОСОБА_2 поданої до Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області 23.05.2019 р. про виконання рішення на час шкільних канікул у період з 22.07.2019 по 26.07.2019, державним виконавцем здійснено вихід за адресою місця проживання та реєстрації стягувача та за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 боржник ОСОБА_1 разом із дитиною ОСОБА_4 не з`явилась. Дитину стягувачу не надано. Жодних підтверджуючих документів про втрату належного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорту громадянина України для виїзду закордон та оригіналу свідоцтва про народження не надано. Жодного підтвердження щодо звернення до Генерального консульства України не надано. Крім того, згідно відповіді Генерального Консульства України в Кракові від 08.07.2019 року для повернення в Україну дитини можливо оформити посвідчення особи на повернення в Україну впродовж одного робочого дня. Рішення суду не виконується, (акт державного виконавця від 22.07.2019року)».
Правомірність та обґрунтованість постанови від 22.07.2019 року ВП № 58654717 про накладення штрафу є предметом позову, який передано на розгляд суду.
Аналізуючи викладені обставини, суд приходить до наступного.
Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України Про виконавче провадження (далі Закон №1404-VIII).
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у Законі №1404-VIII органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст.13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із ст.24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.
В силу частини шостої статті 26 Закону № 1404-VIII: за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною); за рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Статтею 28 Закону № 1404-VIII встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Особливості порядку виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення врегульовані статтею 63 Закону № 1404-VIII.
За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником (частина перша статті 63 Закону № 1404-VIII).
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина третя статті 63 Закону № 1404-VIII).
Відповідно до частини 1 та 2 статті 75 Закону № 1404-VIII: у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання; у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Судом не встановлено, що місцем проживання позивача у 2019 році є АДРЕСА_3 . Відповідач мала відомості про проживання позивача з сином за межами України у м.Краків, Республіка Польща.
Тільки у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність, що передбачено частиною другою статті 63 Закону № 1404-VIII.
В цьому спорі 22.07.2019 р. штраф у розмірі 3 400 грн. застосовано за повторне невиконання рішення суду.
Вперше за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, накладено штраф у розмірі 1 700 грн. постановою від 23.03.2019 р. Вказаною постановою застосовано штраф за невиконання рішення у зв`язку з тим, що, боржник ОСОБА_1 не з`явилась на АДРЕСА_2 разом із дитиною ОСОБА_4 .
В своїх письмових поясненнях представник позивача зазначив, що в оскаржуваній постанові по накладення штрафу від 22.07.2019 року державний виконавець посилається на акт, однак такий акт відсутній в АСВП.
Так, 21.03.2019 року ОСОБА_1 зверталась до Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявою, в якій просила повідомляти її письмово про хід всіх виконавчих проваджень за адресою: 30-412, АДРЕСА_1 .
Однак, не зважаючи на обізнаність відповідача стосовно адреси місця проживання ОСОБА_1 , а також розуміючи, що боржник у виконавчому провадженні не обізнаний про відкриття виконавчого провадження та проведення 22.07.2019 року виконавчих дій, державний виконавець здійснив вихід за місцем вчинення виконавчих дій, склав акт про невиконання ОСОБА_1 рішення суду та наклав на неї штраф.
Таким чином, суд доходить висновку, що з системного аналізу матеріалів справи, враховуючи відсутність підтвердження отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження та її обізнаності про проведення виконавчих дій, суд вважає прийняття постанови від 22.07.2019 року про накладення штрафу необґрунтованим.
На підставі викладеного, судом не встановлено факту накладення державним виконавцем штрафу постановою від 22.07.2019 року на позивача саме за невиконання вимог виконавчого документу, оскільки державним виконавцем у оскаржуваній постанові не зазначено, яким чином позивач не виконала виконавчий документ.
Таким чином, відповідачем не підтверджено невиконання без поважних причин судового рішення позивачем.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що слід визнати протиправною та скасувати постанову у виконавчому провадженні № 58654717 від 22.07.2019 р. про накладення штрафу у розмірі 3 400 грн. на позивача з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Так, в наданому відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти компенсації витрат на правничу допомогу та зазначив, що сума витрат на правничу допомогу зазначена в позові представника ОСОБА_1 не співмірна зі складністю цієї справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та значення справи для сторони. Дана справа є не складною (за обсягом доказів), оскільки стосується скасування постанови про накладення штрафу. Крім того, ціна позову складає лише 3400 грн., що значно менше витрат на правову допомогу. Також звернули увагу суду на те, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суд перебувають більш 20 позовів представника ОСОБА_1 , щодо скасування постанов про накладення штрафу. Дані позови є однорідними та однотипними, в них нічого не змінюється, крім дати подання та дати постанови про накладення штрафу. Тому твердження представника ОСОБА_1 про те, що він витратив багато часу на дану справу є безпідставними. Вирішуючи питання про розподіл витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинно бути враховано, що розмір відшкодування названих витрат повинен бути співрозмірним, тобто не завищеним, а клієнт повинен самостійно оцінювати пропорційність своїх витрат очікуваним від таких послуг матеріальним благам.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, позивачем при поданні позову надано платіжне доручення № 287 від 01.08.2019 р. про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. Отже, судовий збір у сумі 768,40 грн. підлягає поверненню позивачу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частини 1, 2 статті 134 КАС України).
Згідно з п.1 ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).
Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Між адвокатом Вербою А.П. та Олійник К.О. укладено договір про надання правової допомоги від 22.07.2019 р. б/н.
Відповідно до підпункті 1.1 статті 1 Предмет договору довіритель доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання представляти інтереси довірителя в Дніпропетровському окружному адміністративному суді у справі за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови державного виконавця від 22.07.2019 р. про накладання штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3400 грн. у виконавчому провадженні № 58654717.
Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 31.07.2019 р. встановлено, що відповідно до умов договору надання правової допомоги б/н від 29.07.2019 р. Виконавцем надана наступна правнича допомога: усні консультації з правових питань: кількість витраченого часу 0,5, сума витрат 500 грн.; проведення на вимогу клієнта аналізу судової практики з розгляду подібної категорії справ: кількість витраченого часу 0,25, сума витрат 250 грн.; збір доказів, ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження: кількість витраченого часу 0,25, сума витрат 250 грн.; підготовка позовної заяви: кількість витраченого часу 2, сума витрат 2 000 грн.; надання інших видів правничої допомоги на вимогу клієнта в тому числі правова оцінка судової перспективи справи: кількість витраченого часу 0,5, сума витрат 500 грн.
Враховуючи критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, приймаючи до уваги, що дана справа не складною (за обсягом доказів), а також те, що ціна позову складає 3 400 грн. А також те, що витрати на оплату послуг адвоката мають бути дійсні, необхідні та обґрунтовані, з огляду на те, що витрати позивача на правничу допомогу адвоката сплачено лише на суму 3 000 грн., то, суд вважає за необхідне присудити позивачу витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката саме у цьому розмірі 3 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 287 КАС України, суд,-
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур Анастасії Сергіївни у виконавчому провадженні № 58654717 від 22.07.2019 р. про накладення штрафу у розмірі 3 400 грн. на ОСОБА_1 .
Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма