Справа № 826/11885/16
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Мельничука В.П.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфілот» - Фролова Дениса Сергійовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне акціонерне товариство «Київський річковий порт» (надалі також - позивач, ПАТ «Київпорт») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України (далі - відповідач, Держгеонадра України) про:

- визнання протиправною бездіяльності Держгеонадр України, яка полягає у нездійсненні дій щодо продовження дії спеціального дозволу на користування надрами від 05.11.1996 №672, виданого відкритому акціонерному товариству «Київський річковий порт»;

- зобов`язання Держгеонадра України продовжити дію спеціального дозволу на користування надрами від 05.11.1996 №672, виданого ВАТ «Київський річковий порт» на 20 (двадцять) років до 05.11.2036, видати ПАТ «Київпорт» спеціальний дозвіл на користування надрами Ново-Українського родовища, розташованого у мілководній частині Канівського водоймища Обухівського району Київської області для видобування піску зі строком дії до 05.11.2036, та внести відповідну інформацію до електронної інформаційної бази даних спеціальних дозволів на користування надрами.

Позивачем, через канцелярію представником позивача подано уточнення до позову, в яких просить суд:

- визнання протиправною бездіяльності Держгеонадр України, яка полягає у нездійсненні дій щодо продовження строку дії дозволу;

- зобов`язання Держгеонадр України продовжити строк дії дозволу шляхом видачі відповідного наказу та внести відповідну інформацію до електронної інформаційної бази даних спеціальних дозволів на користування надрами.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києві від 16.09.2016 позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2016 постанову Окружного адміністративного суду м.Києві від 16.09.2016 - залишеною без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач оскаржив його в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 20.05.2019 касаційну скаргу Державної служби геології та надр України задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.09.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2016 скасовано. Справу направлено на новий розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення, Верховний Суд зазначив наступне: «…як вбачаються із матеріалів справи до заяви від 30.03.2016 №01-29-116 позивачем не було додано висновок про проведення державної експертизи звітів щодо результатів геологічного вивчення надр, а також інших геологічних матеріалів та висновок державної екологічної експертизи або результати оцінки впливу та довкілля, тому суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку, що позивачем до заяви від 30.03.2016 №01-29-116 про поновлення, продовження строку дії та внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами подано повний комплект документів».

Також, в постанові Верховного Суду зазначено, що під час нового розгляду суду слід врахувати вищенаведене та прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, зокрема, суду необхідно перевірити чи позивачем при зверненні до Державної служби геології та надр України із заявою про продовження дії спеціального дозволу від 05.11.1996 №672 на видобування надр №01-29-116 від 30.03.2019 були подані всі документи відповідно до п.2 Додатку №1 Порядку №615, а також чи відсутні підстави для відмови у продовження дії спеціального дозволу передбачені п.15 Порядку №615, зокрема, наявності у заявника боргу із сплати загальнодержавних податків і зборів станом на останній звітний період.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України (; місцезнаходження: 03680, місто Київ, вулиця Ежена Потьє, 16), яка полягає у нездійсненні дій щодо продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами від 05.11.1996 №672, виданого відкритому акціонерному товариству «Київський річковий порт».

Зобов`язано Державну службу геології та надр України (; місцезнаходження: 03680, місто Київ, вулиця Ежена Потьє, 16) продовжити строк дії спеціального дозволу на користування надрами від 05.11.1996 №672, виданого відкритому акціонерному товариству «Київський річковий порт» на 20 (двадцять) років до 05 листопада 2036 року шляхом видачі відповідного наказу, та внести відповідну інформацію до електронної інформаційної бази даних спеціальних дозволів на користування надрами.

Не погоджуючись з вказаною постановою, особою, яка не брала участь у справі - представником Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфілот» Фроловим Денисом Сергійовичем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Своє право на оскарження рішення суду першої інстанції, як особа, яка не брала участі у справі, апелянт обґрунтовує тим, що суд вирішив питання про його права та обов`язки як власника геологічної інформації, особи яка претендує на користування надрами Ново - Українського родовища.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що провадження за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфілот» Фролова Д.М. - закриттю з наступних підстав.

Так, як встановлено судом першої інстанції, що ПАТ «Київпорт» звернулося до Держгеонадр України із листом від 30.03.2016 №01-29-116 про продовження строку дії дозволу. Причиною продовження строку дії дозволу зазначено закінчення строку дії останнього у листопаді 2016 року.

На час звернення до суду з позовом будь-якої відповіді на звернення ПАТ «Київпорт» ним не отримано, рішення за результатами розгляду заяви ПАТ «Київпорт» Держгеонадрами України не прийнято.

Тому позивач звернувся із даним позовом до суду першої інстанції, з метою відновлення своїх порушених прав.

Колегія суддів зазначає, що ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року відкрито та призначено до розгляду апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфілот» Фролова Дениса Сергійовича.

Так, матеріали справи свідчать, що Приватне акціонерне товариство «Київський річковий порт» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України (далі - відповідач, Держгеонадра України) про визнання протиправною бездіяльності Держгеонадр України, яка полягає у нездійсненні дій щодо продовження дії спеціального дозволу на користування надрами від 05.11.1996 №672, виданого відкритому акціонерному товариству «Київський річковий порт» та зобов`язання Держгеонадра України продовжити дію спеціального дозволу на користування надрами від 05.11.1996 №672, виданого ВАТ «Київський річковий порт» на 20 (двадцять) років до 05.11.2036, видати ПАТ «Київпорт» спеціальний дозвіл на користування надрами Ново-Українського родовища, розташованого у мілководній частині Канівського водоймища Обухівського району Київської області для видобування піску зі строком дії до 05.11.2036, та внести відповідну інформацію до електронної інформаційної бази даних спеціальних дозволів на користування надрами.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне зазначити таке.

У відповідності до п. п. 2, 3, 4 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно ч. 1 ст. 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З вказаної норми випливає, що особа, набуваючи статусу апелянта у справі, до участі у якій не була залучена, повинна мати не просто певний обсяг прав, свобод та інтересів, що зачіпаються тим чи іншим способом при прийняті судового рішення, а питання про захист чи відмову у захисті прав, свобод чи інтересів саме цієї особи має бути вирішено судом безпосередньо.

Така вимога КАС України є імперативною, та положення ч. 1 ст. 13 КАС України не підлягають довільному тлумаченню.

Як свідчить мотивувальна та резолютивна частини оскаржуваного рішення, судом першої інстанції питання про права, свободи чи інтереси Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфілот» жодним чином не вирішувались.

Тому, правомірно говорити про те, що суд першої інстанції не вирішував питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки апелянта

Задовольняючи позов, визнаючи протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України (; місцезнаходження: 03680, місто Київ, вулиця Ежена Потьє, 16), яка полягає у нездійсненні дій щодо продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами від 05.11.1996 №672, виданого відкритому акціонерному товариству «Київський річковий порт» та зобов`язуючи Державну службу геології та надр України (; місцезнаходження: 03680, місто Київ, вулиця Ежена Потьє, 16) продовжити строк дії спеціального дозволу на користування надрами від 05.11.1996 №672, виданого відкритому акціонерному товариству «Київський річковий порт» на 20 (двадцять) років до 05 листопада 2036 року шляхом видачі відповідного наказу, та внести відповідну інформацію до електронної інформаційної бази даних спеціальних дозволів на користування надрами, що просить скасувати апелянт, зміни стану будь-яких його прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків не спричинило.

Більше того, спеціальний дозволу на користування надрами від 05.11.1996 №672, виданий Відкритому акціонерному товариству «Київський річковий порт», а тому зобов`язання Державну службу геології та надр України продовжити строк дії спеціального дозволу на користування надрами від 05.11.1996 №672, виданого Відкритому акціонерному товариству «Київський річковий порт» не може порушувати законних прав та інтересів Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфілот».

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином, реалізуючи передбачене ст. 55 Основного Закону право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється в його володільця у момент порушення чи оспорення останнього.

Водночас, суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною, відтак, суд повинен встановити, серед іншого, в чому полягає порушення прав особи, яка подає апеляційну скаргу, оскаржуваним судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, передумовою апеляційного оскарження судового рішення особою, яка не брала участі у справі, є встановлення обставин, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

При цьому, на відміну від ч. 1 ст. 5 КАС України, яка пов`язує право особи на звернення до адміністративного суду у тому числі із суб`єктивним критерієм, положення ч. 1 ст. 293 КАС України крізь призму юридичної визначеності та сталості судового рішення гарантують особі право на апеляційне оскарження виключно у випадку, якщо така особа була учасником справи або суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

На переконання суду, рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яку не було залучено до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №18-рп/2004 поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

У даному випадку, як було зазначено вище, рішення суду першої інстанції стосується прав та обов`язків вичерпного кола осіб, а відтак, на думку суду апеляційної інстанції, не може свідчити про порушення охоронюваних законом прав та інтересів Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфілот».

За таких обставин суд наголошує на тому, що апелянтом не зазначено, яким саме чином оскаржуване судове рішення безпосередньо вплинуло на його права, свободи інтереси чи обов`язки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження відкрите за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфілот» - Фролова Дениса Сергійовича, підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 250, 251, 305, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційне провадження, відкрите за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфілот» - Фролова Дениса Сергійовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 11 грудня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.П. Мельничук