Справа № 320/4937/19
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2019 року № 320/4937/19
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2

третя особа Міністерство оборони України

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії

І. Зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача Міністерство оборони України, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , яка полягає у безпідставному та невмотивованому ненаправленні ОСОБА_1 на Медико-соціальну експертну комісію для встановлення групи інвалідності та (або) відсотка втрати працездатності;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 здійснити заходи, відповідно до статті 16, 16-2, 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», щодо направлення ОСОБА_1 на Медико-соціальну експертну комісію для встановлення групи інвалідності та (або) відсотка втрати працездатності.

ІІ. Виклад позицій Позивача та заперечень Відповідача
На обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що внаслідок неправомірних дій командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , з метою перешкоджання у проходженні Медико-соціальної експертної комісії для встановлення групи інвалідності та (або) відсотка втрати працездатності, порушено право та законний інтерес Позивача на отримання гарантованої державною грошової допомоги, оскільки захворювання, що призвело для встановлення групи інвалідності та (або) відсотка втрати працездатності отримане військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби.

Зважаючи на викладене Позивач вважає, що безпідставне та невмотивоване ненаправлення на проходження Медико-соціальної експертної комісії для встановлення групи інвалідності та (або) відсотка втрати працездатності свідчить про зумисне невиконання Відповідачем умов типового Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, а належним способом захисту порушеного права є зобов`язання Відповідача здійснити заходи щодо направлення Позивача на проходження Медико-соціальної експертної комісії.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Військова частина НОМЕР_1 не уповноважена направляти підлеглого військовослужбовця для проведення огляду органами Медико-соціальної експертної комісії, а функції Військової частини НОМЕР_1 обмежуються виключно питаннями порядку дій та встановлення обов`язків командира частини після визначення органами Медико-соціальної експертної комісії ступеня втрати працездатності або групи інвалідності.

Враховуючи, що станом на момент звільнення з військової служби Позивачу не було встановлено групу інвалідності та не було визначено ступінь втрати працездатності у відсотковому відношенні, Відповідач в задоволені позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Третя особа надала суду свої пояснення, суть якого зводиться до того, що доводи Позивача є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

III. Процесуальні дії у справі
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 відкрите спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Із заявою про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи до суду не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.04.2017 проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України у званні сержанта відповідно до Військового квитка серії НОМЕР_2 , виданим Ізмаільським міським військовим комісаріатом Одеської області 17.04.1984 р. (а.с.9-10).

З 11.02.2019 по 01.03.2019 Позивач перебував на стаціонарному обстежені та лікуванні в Національному військово-медичному клінічному «Головний військовий клінічний госпіталь», де йому встановлено діагноз F-48.0 Стійкий помірно виражений неврастенічний розлад складного ґенезу; Травматична катаракта правого ока з підвидом кришталика та виконано операцію: факоемульсифікацію кришталика з імплантацією ІОЛ на правому оці з приводу посттравматичної катаракти з підвидом кришталика та направлено на медичний огляд ВЛК у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» для визначення ступеня придатності до військової служби (а.с 11)

З 27.03.2019 по 23.04.2019 Позивач перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні в відділенні (клініці) амбулаторної допомоги у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь», де на підставі статей 26-б, 39-в графи ІІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, ОСОБА_1 . Військово-лікарська комісія встановила діагноз: артифікія правого ока та визначила як обмежено придатним до військової служби, що підтверджується Виписним епікрізом №6169/298 (а.с. 12).

11 червня 2019 року ОСОБА_1 . Командиром військової частини НОМЕР_1 направлено на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступені придатності до проходження військової служби у зв`язку з проходження МСЕК (а.с. 13).

23 липня 2019 року госпітальна військово-лікарська комісія терапевтичного профілю НВМКЦ «ГВК» за розпорядженням командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2019 №706 провела огляд ОСОБА_1 , де останньому визначено непридатність до військової служби в мирний час та обмежену придатність у воєнний час (а.с. 14).

07 серпня 2019 року від Позивача надійшов Рапорт про направлення його до військово-лікарської комісії для визначення ступеню інвалідності (втрати працездатності у відсотковому відношенні), потреби у протезуванні та отримання страхової суми на МСЕК з 08.08.2019 р. (а.с. 68).

Зазначений рапорт погоджено не було, у зв`язку з тим, що в червні 2019 року Позивач вже був направлений до військово-лікарської комісії для визначення інвалідності (ступеня втрати працездатності у відсотковому відношенні), де ОСОБА_1 визначили як обмежено придатним до військової служби.

13 серпня 2019 року Позивачем подано рапорт про звільнення з лав Збройних Сил України та надання щорічної основної відпустки за 2019 рік з 14.08.2019 до 23.09.2019 з наступним виключенням із списків особового складу частини з 23.09.2019 р. для направлення на облік до Ірпінсько-Бучанського об`єднаного міського військового комісаріату Київської області (а.с. 67).

Згідно витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині від 13.08.2019 № 180 від 14.07.2017 ОСОБА_1 направлено у відпустку з подальшим звільненням з лав Збройних Сил України (а.с.79).

Не погоджуючись з відмовою Відповідача у погодженні Рапорту про направлення Позивача до військово-лікарської комісії для визначення ступеню інвалідності (втрати працездатності у відсотковому відношенні), потреби у протезуванні та отримання страхової суми на МСЕК з 08.08.2019 р., Позивач звернувся до суду.

V. Норми права, які застосував суд
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Згідно з пп. 1 частиною 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах:

1) у мирний час:

а) у зв`язку із закінченням строку контракту;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або обмежену придатність до військової служби, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби;

в) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

г) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі;

ґ) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України;

д) через службову невідповідність;

е) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади;

є) у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку;

ж) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця);

з) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

и) у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, яким військовослужбовця притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування;

і) у зв`язку з неможливістю призначення на іншу посаду у разі прямого підпорядкування близькій особі;

ї) у зв`язку із встановленням за результатами спеціальної перевірки відомостей, які не відповідають установленим законодавством вимогам для зайняття посади;

й) у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади";

к) у зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону;

л) у зв`язку з припиненням громадянства України;

м) як такі, що не пройшли встановлений випробувальний строк, визначений частиною першою статті 21-2 цього Закону;

Згідно пп. 1 пункту 1 розділу 1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Розділ І Положення №402 визначає основні завдання військово-лікарської експертизи, якими є:

добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України;

аналіз результатів медичного огляду та розробка заходів щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я;

контроль за організацією і станом лікувально-оздоровчої роботи серед призовників, аналіз результатів і розроблення пропозицій із удосконалення цієї роботи;

контроль за організацією, проведенням і результатами лікувально-діагностичної роботи у військових, цивільних лікувальних закладах та медичних підрозділах військових частин, що стосується військово-лікарської експертизи;

надання методичної та практичної допомоги з питань військово-лікарської експертизи військово-лікарським комісіям, лікувальним закладам Міністерства оборони України;

визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть;

розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Міністерства оборони України вимог щодо стану здоров`я призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, резервістів для найдоцільнішого використання їх на військовій службі;

визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням;

проведення наукової роботи з питань військово-лікарської експертизи;

підготовка кадрів для військово-лікарських комісій.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 розділу ІІ Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:

Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);

ВЛК регіону;

ВЛК евакуаційного пункту;

ВЛК пересувної госпітальної бази.

Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.

Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.

Розділ ІІІ Положення №402 визначає медичний огляд військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 3.8 розділу ІІІ Положення №402, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів.

Військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду ВЛК військових комісаріатів. Крім того, офіцери запасу підлягають повторному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу ВЛК військових комісаріатів - у разі зміни призначення.

Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.

За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом, виносить одну із таких постанов:

"Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час";

"Обмежено придатний до військової служби";

"Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)";

"Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)";

"Придатний до військової служби".

Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.

Додаток 1 (Графа ІІІ) до Положення №402 містить розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.

До статті 26 Додатку 1 Положення №402 включено наступні хвороби:

Стаття 26Хвороби склери, рогівки (рубці та помутніння), райдужної оболонки, циліарного тіла, кришталика (усі види катаракти), судинної оболонки; хвороби скловидного тіла та очного яблука; неврит зорового нерва, хвороби та ураження зорового нерва та зорових шляхів, інші хвороби ока та його придаткового апарату Н15-Н22; Н25-Н28; Н30-Н36; Н43-Н45; Н46-Н48
а) різко виражені з прогресуючим зниженням зорових функцій або частими загостреннями на обох очахНепридатні до військової служби з виключенням з військового обліку
б) те ж саме на одному оці або помірно виражені на обох очахНепридатні до військової служби в мирний час, обмежено придатні у воєнний часНепридатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально
в) помірно виражені, непрогресуючі з рідкими загостреннями на одному оціПридатніПридатніПридатні
Розділ VI Положення №402 регулює медичний огляд військовослужбовців.

Відповідно до пунктів 1.6 розділу VI Направлення на медичний огляд проводиться:

а) військовослужбовців строкової служби: командирами військових частин, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комісарами, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, а осіб, які перебувають на обстеженні та лікуванні у цивільному лікувально-профілактичному закладі психіатричного профілю, крім того, - головними лікарями цих закладів;

б) військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Згідно пункту 6.4 розділу VI Положення №402, у разі виявлення під час обстеження або лікування у військовому лікувальному закладі у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють у мирний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час (пункти "а", "б" статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), у воєнний час - непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника військового лікувального закладу на підставі подання начальника лікувального відділення, у якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом начальника військового лікувального закладу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 р. № 1317 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу.

Це Положення визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Відповідно до пункту 3 Положення №1317, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., № 35, ст. 2337), висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

VI. Оцінка суду
Отже, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям а також аналізує результати медичного огляду та розробляє заходи щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я.

Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії.

Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів.

Особам, яких приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом, під час проходження ВЛК, військово-лікарська комісія виносить одну із таких постанов:

"Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час";

"Обмежено придатний до військової служби";

"Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)";

"Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)";

"Придатний до військової служби".

Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.

Як встановлено судом, з 27.03.2019 по 23.04.2019 Позивач перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні в відділенні (клініці) амбулаторної допомоги у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» (далі НВМКЦ «ГВКГ»), де на підставі статей 26-б, 39-в графи ІІІ Положення №402, ОСОБА_1 . Військово-лікарська комісія встановила діагноз: артифікія правого ока та визначила як обмежено придатним до військової служби, що підтверджується Виписним епікрізом №6169/298 (а.с. 12).

Крім того, під час проходження ВЛК у НВМКЦ «ГВКГ», військово-лікарська комісія у Свідоцтві про хворобу від 31.06.2019 №1026 вказала, що Позивач відповідно до Положення №402 непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний (а.с. 14)

07.08.2019 від Позивача надійшов Рапорт про направлення його для визначення ступеню інвалідності (втрати працездатності у відсотковому відношенні), потреби у протезуванні та отримання страхової суми на МСЕК з 08.08.2019 р. (а.с. 68).

Відповідно до пункту 3 Положення №1317, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

З аналізу наведених норм чинного законодавства випливає, що Військова частина НОМЕР_1 не є лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, оскільки відповідні повноваження для проведення військово-лікарської експертизи покладаються на військового комісара ВЛК військових комісаріатів відповідно до пунктів 3.1, 3.2 3.8 розділу ІІІ Положення №402.

Крім того, в червні 2019 року Позивача вже було направлено до військово-лікарської комісії для визначення інвалідності (ступеня працездатності у відсотковому відношенні) де військово-лікарська комісія у Свідоцтві про хворобу від 31.06.2019 №1026 вказала, що ОСОБА_1 відповідно до Положення №402 непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний.

Відповідно до пункту 3 Постанови №1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів, за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Здійснюючи судочинство Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» (заява №23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з у рахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки як командир військової частини, Відповідач не наділений повноваженнями направляти підлеглого військовослужбовця для проведення огляду органами МСЕК.

Посилання Позивача на статтю 16 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, а також на Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 є безпідставним, оскільки вказаний Порядок визначає порядок дій та встановлення обов`язків командира частини після визначення органами МСЕК ступеня втрати працездатності у відсотковому відношенні.

Матеріали справи містять достатню кількість доказів, які підтверджують те, що Рапорт ОСОБА_1 про направлення його для визначення ступеню інвалідності (втрати працездатності у відсотковому відношенні) від 07.08.2019 розглянутий належним чином, що підтверджується резолюцією командира Військової частини НОМЕР_1 а також Поясненями Третьої особи, у яких Міністерство оборони України наголошує, що інформація щодо бездіяльності зі сторони командування Військової частини НОМЕР_1 відсутня, а будь-які скарги на командування Військової частини НОМЕР_1 щодо питань, зазначених у позовній заяві ОСОБА_1 до Міністерства оборони не находили.

В той же час, суд звертає увагу Позивача, що питання встановлення групи інвалідності та (або) відсотка втрати працездатності відповідно до Критеріїв встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я пов`язане з виконанням трудових обов`язків, здійснюється органами Військово-лікарської комісії.

Тобто, належним способом захисту порушеного права Позивача є з`ясування підстав та мотивів, якими керувався орган ВЛК при проведенні огляду ОСОБА_1 та встановлення групи інвалідності та (або) відсотка втрати працездатності, яким останнього визначено обмежено придатним до військової служби.

Із наведених норм Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також відповідно Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, Затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 чітко випливає, що законодавцем не уповноважено командира військової частини НОМЕР_1 направляти ОСОБА_1 на МСЕК для встановлення групи інвалідності та (або) відсотка втрати працездатності, оскільки визначені повноваження належать виключно до органів ВЛК, які проводять відповідну військово-лікарську експертизу.

VII. Висновок суду
За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що Відповідач у спірних відносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією і законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надані.

Доводи Позивача щодо необгрунованості та невідповідності дій Відповідача вимогам чинного законодавства спростовані під час судового розгляду справи.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належним чином виконав обов`язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

VIIІ. Розподіл судових витрат
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Відповідач у повному обсязі спростував докази та аргументи, які було надано Позивачем.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення суду 12.12.2019.

Суддя Леонтович А.М.