Справа № 160/9679/18
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2019 року Справа № 160/9679/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава Вікторовича
за участі секретаря судового засіданняПіскун Я.В.
представика позивача представника відповідача Шинкаренко Л.М. Вівіч Г.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Громадянки України ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови
Позивач звернувся 20.12.2018 року з позовом до суду, у якому спросить: визнати протиправною та скасувати постанову № ОМС-ДН1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-ФС від 16.11.2018 року.
Позовні вимог обґрунтовані наступним:
інспекційне відвідування проведено за відсутності позивача;
працівники відповідача не ставили питання позивача про існування трудових відносин останнього з фізичними особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
17.11.2018 року позивач отримав повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу 16.11.2018 року;
розгляд справи про накладення штрафу здійснено без участі позивача та без належного повідомлення його про час та місце розгляду справи;
відповідач не є центральним органом виконавчої влади, а тому не вправі здійснювати контроль за додержанням законодавства про працю;
позивач не отримував повідомлення щодо проведення інспекційного відвідування;
Департамент соціальної політики виконкому Криворізької міської ради не є виконавчим органом місцевої ради.
Ухвалою суду від 01.03.2019 року позовну заяву повернуто позивачу.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.08.2019 року скасовано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 року та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
20.08.2019 року позовну заяву залишено без руху.
09.09.2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 01.11.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.
У матеріалах справи міститься відзив відповідача на позовну заяву, у якому останній просить суд відмовити у задоволені позовних вимог з наступних підстав:
департамент соціальної політики виконавчого комітету Криворізької міської ради утворений рішенням Криворізької міської ради від 30.08.2017 року № 954 та є юридичною особою; функції відповідача визначені Положенням про департамент соціальної політики виконавчого комітету Криворізької міської ради від 30.08.2017 року № 1955 та від 27.06.2018 року № 2786;
згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів та виконавчих органів рад, а тому відповідач вправі здійснювати контроль за додержанням законодавства про працю;
відповідно до пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, штрафи накладаються керівниками виконавчих органів міських ради та їх заступниками; оскаржувана постанова підписана заступником директора відповідача Красовським М.В.;
інспекційне відвідування позивача проведено у відповідності до чинного законодавства України;
про розгляд справи позивач повідомлений належним чином;
під час інспекційного відвідування відповідачем встановлено, що позивач допустив двох осіб до праці без укладення трудового договору;
позивач не надав відповідачу жодних пояснень стосовно оформлення трудових відносин з двома фізичними особами;
позивач умисно ухилився від отримання поштової кореспонденції від відповідача в тому числі і про розгляд справи про накладення штрафу.
Ухвалою суду від 15.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті та викликано у судове засідання двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог з підстав, які зазначені у відзиві на позовну заяву.
Викликані у судове засідання свідки не з`явились, письмових пояснень не надали.
Суд дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.
Відповідачем проведено інспекційне відвідування позивача на підставі направлення на проведення інспекційного відвідування від 24.10.2018 року, копія якого міститься у матеріалах справи.
За наслідками інспекційного відвідування відповідачем складено Акт від 25.10.2018 року № ОМС-ЛН1660/1167/АВ, у якому вказано про те, що позивач допустив до роботи двох працівників: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без укладення трудових договорів. Позивачем не надано відповідачу повідомлень про прийняття на роботу вказаних вище двох осіб до територіального органу ДФС.
У відповідності до вимог статті 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право:
не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо:
державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів;
посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону;
суб`єкт господарювання не одержав повідомлення про здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) в порядку, передбаченому цим Законом;
посадова особа органу державного нагляду (контролю) не внесла запис про здійснення заходу державного нагляду (контролю) до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу в суб`єкта господарювання);
тривалість планового заходу державного нагляду (контролю) або сумарна тривалість таких заходів протягом року перевищує граничну тривалість, встановлену частиною п`ятою статті 5 цього Закону, або тривалість позапланового заходу державного нагляду (контролю) перевищує граничну тривалість, встановлену частиною четвертою статті 6 цього Закону;
орган державного нагляду (контролю) здійснює повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю);
органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику;
у передбачених законом випадках посадові особи не надали копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, або відповідного державного колегіального органу на здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю).
Суб`єкт господарювання, який вважає порушеним порядок та підстави призначення державного нагляду (контролю) щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такого державного нагляду (контролю). Якщо ж допуск до державного нагляду (контролю) відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого контролюється органом.
Допуск до державного нагляду (контролю) нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених органом при призначенні та/або проведенні державного нагляду (контролю).
За вказаних обставин, враховуючи те, що позивач допустив посадових осіб відповідача до проведення державного нагляду (контролю), то судом відхиляються доводи позивача про те, що направлення відповідача та посвідчення інспекторів не відповідають чинного законодавству України.
Судом встановлено, що 16.11.2018 року відбувся розгляд справи про накладення штрафу на підставі Акту від 25.10.2018 року № ОМС-ЛН1660/1167/АВ, наслідком якого стало винесення постанови від 16.11.2018 року №ОМС-ДН1660/1167/АВ-ВП/П/ТД-ФС, якою застосовано до позивача штраф у розмірі 223 380 грн.
У відповідності до пунктів 3-7 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).
Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.
У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.
Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.
За вказаних обставин відповідач вправі приступити до розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю лише у випадку повідомлення позивача про розгляд справи не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення представникам позивача. Справа про накладення штрафу за порушення законодавства про працю може бути розглянута без участі позивача лише у разі коли його поінформовано відповідно до пункту 6 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.
У відповідності до п.9 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, який відбувся 16.11.2018 року, повідомив позивача рекомендованим листом, який направлено поштою 05.11.2018 року, що видно фіскального чеку відділення поштового зв`язку, копія якого міститься у матеріалах справи.
Однак вказаний лист відповідача отримано позивачем лише 17.11.2018 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи.
Таким чином, відповідач здійснив розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю без наявності належних доказів повідомлення позивача про час та місце розгляду справи.
Суд вважає, що не повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю порушило права останнього на участь в процесі прийняття рішення, позбавив права на заслуховування позиції позивача та на подання відповідних клопотань та доказів, які передбачені пунктом 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509.
У матеріалах справи немає доказів, які б свідчили про ухилення позивача від отримання повідомлення відповідача про розгляд справи про накладення штрафу.
Таким чином оскаржуване рішення відповідача не відповідає вимогам п.9 ч.2 ст. 2 КАС України.
Аналогічну за своїм змістом правову позицію займає і Верховний Суд у постанові від 12.06.2019 року по справі № 813/3415/18 (номер у ЄДРСР 82383730).
Судом відхиляються доводи відповідача про те, що позивач ухилявся від отримання поштової кореспонденції, оскільки поштова кореспонденція на поштову адресу позивача надходила від імені фізичної особи ОСОБА_5 , а не від імені відповідача, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи, що не дало змоги позивачу довідатися про те, що потова кореспонденція надходить саме від відповідача. З тих самих мотивів судом відхиляються посилання відповідача на письмові пояснення листоноші, які містяться у матеріалах справи, стосовно не можливості вручення поштових відправлень позивачу.
Також суд враховує той факт, що рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу винесено відповідачем 02.11.2018 року, а фактично направлено позивачу лише 05.11.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи. Вказана обставина також могла слугувати підставою для несвоєчасного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про накладення штрафу.
Враховуючи викладене суд вважає постанову № ОМС-ДН1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-ФС від 16.11.2018 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки порушено процедуру розгляду справи про накладення штрафу.
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Стосовно розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог ст. 139 КАС України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 139, 241, 243, 244, 245, 246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради № ОМС-ДН1660/1667/АВ-ВП/П/ТД-ФС від 16.11.2018 року.
Стягнути з Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань на користь громадянки України ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 2238 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 11 грудня 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили станом на 11.12.2019 року Помічник судді Згідно з оригіналом Помічник судді С.В. Златін Лісна А.М. Лісна А.М.