Справа № 640/1373/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1373/19 Суддя першої інстанції: Смолій І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2019 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Автотехпром» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2019 року ТОВ «Автотранспортне підприємство «Автотехпром» звернулося до суду з позовом, у якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 20 вересня 2018 року № 922685/33401129 про відмову в реєстрації податкової накладної від 26 жовтня 2017 року № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві прийняти рішення про реєстрацію податкової накладної від 26 жовтня 2017 року № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2019 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 20 вересня 2018 року № 922685/33401129 про відмову у реєстрації податкової накладної від 26 жовтня 2017 року № 1 в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, поданої ТОВ «Автотранспортне підприємство «Автотехпром»;

- зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 26 жовтня 2017 року подану ТОВ «Автотранспортне підприємство «Автотехпром», датою її фактичного подання - 07 листопада 2017 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Головне управління ДФС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що позивач надав документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, не у повному обсязі.

ТОВ «Автотранспортне підприємство «Автотехпром» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що надало контролюючому органу документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій, за наслідками яких була складена податкова накладна від 26 жовтня 2017 року № 1.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що ТОВ «Автотранспортне підприємство «Автотехпром» направило до ДФС України податкову накладну від 26 жовтня 2017 року № 1 для її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з квитанцією від 07 листопада 2017 року вказану податкову накладну було прийнято, однак зупинено її реєстрацію відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України. Фактичною підставою для зупинення реєстрації податкової накладної стало виявлення невідповідності обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 7202. Позивачу було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

ТОВ «Автотранспортне підприємство «Автотехпром» 18 вересня 2018 року направило до контролюючого органу повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено.

Разом з тим, комісія, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - Комісія) прийняла рішення від 20 вересня 2018 року № 922685/33401129 про відмову в реєстрації податкової накладної від 26 жовтня 2017 року № 1.

Не погоджуючись із вказаним рішенням податкового органу, ТОВ «Автотранспортне підприємство «Автотехпром» звернулося до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову ТОВ «Автотранспортне підприємство «Автотехпром», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем виконано вимоги квитанції від 07 листопада 2017 року та надано письмові пояснення і необхідні документи для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Також суд першої інстанції виходив з того, рішення контролюючого органу не відповідає критерію обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час складання податкової накладної від 26 жовтня 2017 року № 1, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно з п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Положеннями пп. «в» 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначається, зокрема, пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У квитанції від 07 листопада 2017 року зазначено, що підставою для зупинення реєстрації податкової накладної від 26 жовтня 2017 року № 1 стало виявлення критерію, передбаченого п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567.

Який із двох критеріїв, передбачених п. 6, був виявлений податковим органом у даному випадку, в квитанції від 07 листопада 2017 року - не зазначено.

Разом з тим, вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, згідно з наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 залежить від виявленого податковим органом критерію оцінки ступеня ризиків.

Таким чином, позивачу фактично не було повідомлено який саме перелік документів йому необхідно надати для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної від 26 жовтня 2017 року № 1.

Зазначена обставина, за висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18, є достатньою підставою для задоволення даного позову.

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд. Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Згідно з пп. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України у редакції. чинній на час зупинення реєстрації податкової накладної від 26 жовтня 2017 року № 1, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування.

ТОВ «Автотранспортне підприємство «Автотехпром» 18 вересня 2018 року, у межах зазначеного строку, скористалося правом надати пояснення та документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної від 26 жовтня 2017 року № 1.

Позивач надав до контролюючого органу копії наступних документів: листа-повідомлення від 03 вересня 2018 року № 8, відомостей Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), договору поставки від 02 жовтня 2017 року № 1/П-ВТ, специфікацію № 1 від 26 жовтня 2017 року, виписки по особовому рахунку за 26 жовтня 2017 року, рахунка-фактури від 20 жовтня 2017 року, видаткової накладної від 26 жовтня 2017 року, довіреності від 26 жовтня 2017 року № 416, договору від 20 жовтня 2017 року № 20/10, специфікації № 1 від 26 жовтня 2017 року, рахунка-фактури від 20 жовтня 2017 року, видаткових накладних від 26 жовтня 2017 року, товарно-транспортних накладних від 26 жовтня 2017 року, податкових накладних.

На час направлення ТОВ «Автотранспортне підприємство «Автотехпром» зазначених документів та їх розгляду Комісією, правове регулювання спірних правовідносин змінилося.

У відповідності до п. 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117, у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок), перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Згідно з п. 21 Порядку підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

У рішенні Комісії від 20 вересня 2018 року № 922685/33401129 зазначено, що підставою для відмову в реєстрації податкової накладної від 26 жовтня 2017 року № 1 стало ненадання платником податків копій:

- первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано підкреслити).

- розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

При вирішенні справи колегія суддів виходить із того, що ненадання документів, передбачених п. 14 Порядку, може бути підставою для відмови у реєстрації податкової накладної виключно за умови, що такі документи повинні були складатися згідно умов договору або вимог закону та перебували або повинні були перебувати у розпорядженні платника податків.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у рішеннях Комісії не зазначено (не підкреслено) яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладених, який міститься у п. 14 Порядку, є загальним.

При визначенні переліку документів, які є об`єктивно необхідними для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, Комісія зобов`язана враховувати особливості господарської операції, у зв`язку з вчиненням якої складено податкову накладну та у кожному випадку застосувати індивідуальний підхід до вирішення питання про те, чи є надані платником податків документи достатніми для прийняття рішення.

Згідно з постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18 загальними вимогами, які висуваються до індивідуальних актів, як актів правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, посилаючись на відсутність окремих документів, як на підставу для відмови у реєстрації податкових накладних, Комісія зобов`язана була чітко вказати перелік таких документів із зазначенням обґрунтування необхідності їх надання. Саме по собі загальне посилання на ненадання певних документів, можливість подання яких передбачена п. 14 Порядку, не є виконанням вимог закону щодо форми і змісту індивідуального акту.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що рішення Комісії від 20 вересня 2018 року № 922685/33401129 про відмову в реєстрації податкової накладної від 26 жовтня 2017 року № 1 є необґрунтованим та незаконним і було правомірно скасоване судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі Головне управління ДФС у м. Київ зазначило, що ТОВ «Автотранспортне підприємство «Автотехпром» не надало: складські документи, офісні приміщення (зазначено дослівно), товарно-транспортні накладні щодо реалізації товару, розрахункові документи, а саме: виписки банку.

Дослідивши надані позивачем документ, колегія суддів встановила, що податкова накладна від 26 жовтня 2017 року № 1 була виписана за результатами операції з поставки феромарганцю-88 до ПАТ «Машинобудівний завод «ВІСТЕК». Зазначений товар позивач придбав у ТОВ «Торгівельний дім «Завод спеціальних сплавів». Зазначені господарські операції були здійснені протягом одного дня - 26 жовтня 2017 року. Перевезення товару здійснювалося зі складу ТОВ «Торгівельний дім «Завод спеціальних сплавів» до ПАТ «Машинобудівний завод «ВІСТЕК». Згідно з товарно-транспортними накладними перевезення товару здійснював ФОП ОСОБА_1 на замовлення ТОВ «Торгівельний дім «Завод спеціальних сплавів». Отримувачем товарів у товарно-транспортних накладних зазначений позивач, однак пунктом розвантаження - м. Бахмут, вул. Миру, 6. Зазначена адреса відповідає місцю доставки, яке було зазначене в договорі поставки від 02 жовтня 2017 року № 1/П-ВТ та специфікацію № 1 від 26 жовтня 2017 року.

Отже, товарно-транспортні накладні щодо реалізації товару були надані контролюючому органу.

Враховуючи, що перевезення товару здійснювалося від ТОВ «Торгівельний дім «Завод спеціальних сплавів» одразу до ПАТ «Машинобудівний завод «ВІСТЕК», вимога про надання складських документів є необґрунтованою.

Також колегія суддів звертає увагу, що разом із повідомленням від 18 вересня 2018 року про надання пояснень та документів ТОВ «Автотранспортне підприємство «Автотехпром» надало контролюючого органу виписку по особовому рахунку за 26 жовтня 2017 року, яка підтверджує отримання позивачем від ПАТ «Машинобудівний завод «ВІСТЕК» коштів у розмірі 903686 грн 40 коп.

У свою чергу відомості щодо офісних приміщень не надавалися контролюючому органу. Разом з тим вимога про їх надання та вплив на прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної від 26 жовтня 2017 року № 1 скаржником не обґрунтована. Відповідний документ відсутній в переліку, наведеному в п. 14 Порядку.

Отже, доводи апеляційної скарги Головного управління ДФС у м. Києві не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 23 липня 2019 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку