Справа № 240/9846/19
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9846/19 Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

12 грудня 2019 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття у встановлений законодавством строк рішення щодо виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2-ї групи з 29.10.2018 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2-ї групи, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків з врахуванням її права на отримання зазначеної допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності а саме 29.10.2018, відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позову зазначила, що вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття у встановлений законодавством строк рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2-ї групи з 29.10.2018 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, після надходження зазначених у пункті 8 Порядку №850, протиправно їх повернув без прийняття обґрунтованого рішення у формі, передбаченій законодавством.

Також вказує, що судом першої інстанції при дослідженні права на отримання одноразової грошової допомоги безпідставно не застосовано Закон України "Про міліцію", яким не встановлено будь-яких обмежень щодо її виплати у зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності в понад дворічний термін з дня первинного встановлення інвалідності. стверджує, що п.4 Порядку №850 не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Крім того, позивач зазначає, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у п.14 Порядку №850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом УМВС України в Житомирській області від 11.09.2015 №248 о/с звільнена зі служби у відставку за п.65"а" (за віком). Вислуга років на день звільнення становила 22 роки 02 місяці та 7 днів (а.с.15).

Зі змісту довідки МСЕК Серії 12 ААА № 206965 встановлено, що позивач з 29.10.2015 є інвалідом 3-ї групи, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків (а.с.18).

Довідкою МСЕК від 12.11.2018 Серії 12 ААБ № 101646 за результатами повторного огляду позивачу встановлено 2 групу інвалідності з 29.10.2018, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків (а.с.19).

06.12.2018 позивач звернулась із заявою до УМВС України в Житомирській області, в якій просила провести виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2-ї групи інвалідності пов`язаної з виконанням службових обов`язків (а.с.20).

Відповідно до листа УМВС України в Житомирській області від 10.01.2019 №16/29/105/05-2019 до ДФОП МВС України направлено матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 колишньому працівнику міліції ОСОБА_1 - на 26 аркушах (а.с.31).

Листом ДФОП МВС України від 31.01.2019 №15/2-327 направило Ліквідаційній комісії УМВС України лист з обґрунтуванням можливих підстав відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги (а.с.30).

Листом від 12.02.2019 УМВС України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 , що матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги ДФОП МВС України розглянуто та повернуто без прийняття рішення з огляду на наступне. Відповідно до пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, визначено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено, згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії, вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Як з`ясовано з надісланих матеріалів при первинному огляді МСЕК ОСОБА_1 з 29.10.2015 установлено 3-ю групу інвалідності та відповідний ступінь втрати працездатності (виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 206 700,00 грн). Під час повторного огляду МСЕК з 29.10.2018 їй установлено 2-у групу інвалідності та відповідний ступінь втрати працездатності. Вказано, що з дати первинного огляду МСЕК ОСОБА_1 - 29.10.2015 до повторного огляду - 29.10.2018 пройшло більше 2 років, що перевищує передбачений Порядком дворічний термін (а.с.21).

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову з огляду на відсутність встановленого факту вчинення відповідачем протиправної бездіяльності та наявність доказів на підтвердження того, що між первинним та повторним встановленням інвалідності минуло більш ніж встановлені Порядком 2 роки, а правом на отримання допомоги ОСОБА_1 скористалась ще у 2015 році, отримавши допомогу у розмірі 206700,00 грн.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

До набрання чинності Законом України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII), тобто до 07.11.2015, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону №565-ХІІ та Порядком №850.

За приписами статті 23 Закону №565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

В свою чергу, згідно з пунктом 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Порядком №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку №850, висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку №850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку №850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно зі п.14 Порядку №850, призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Слід указати, що ці підстави є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Разом з тим, пунктом 4 Порядку №850 визначено, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Водночас, пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII Закон №565-ХІІ визнано таким, що втратив чинність.

В той же час, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-ХІІ відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності Законом №580-VIII, виходячи з положень якого, обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Колегія суддів наголошує, що Законом №565-ХІІ не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку №850. Вказана норма Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 13.02.2018 у справі №808/1866/16, від 18.10.2018 у справі №369/13187/17 та від 28.03.2019 у справі №296/10138/16-а.

Надаючи оцінку діям Міністерства внутрішніх справ України щодо розгляду документів позивача для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідності до Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що відповідачем зроблено не було.

З матеріалів справи вбачається, що отримавши відповідну заяву позивача та додані до неї документи, ліквідаційна комісія УМВС України у Житомирській області направила висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги та документи, перелік яких визначений Порядком № 850, до МВС України для прийняття рішення.

Проте, в порушення вимог п.9 Порядку №850, МВС України не прийняло за результатом розгляду документів рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, а лише листом повернуло ліквідаційній комісії УМВС України у Житомирській області матеріали без прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, з посиланням на те, що з дати первинного огляду МСЕК позивача до повторного огляду пройшло більше 2 років, що перевищує передбачений Порядком №850 двохрічний термін.

Колегія суддів вважає, що спосіб, у який Міністерство внутрішніх справ України розглянуло заяву та документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ-ї групи інвалідності, Законом № 565-ХІІ та Порядком № 850 не передбачені та суперечить зазначеним вище нормам матеріального права.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року у справі № 822/1579/17.

У постанові від 19 лютого 2019 року в справі №802/498/18-а Верховний Суд також дійшов висновку про те, що повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства, Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції не передбачено, а тому повернення документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечить Порядку №850.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем не прийнято рішення у відповідності до вимог Закону № 565-ХІІ та Порядку № 850, що не було враховано судом першої інстанції під час прийняття рішення у даній справі.

Обираючи спосіб захисту прав та інтересів позивачки, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до положень КАС України, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади, перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень та виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Оскільки прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ-ї групи інвалідності, Законом №565-ХІІ та Порядком №850 віднесено до компетенції Міністерства внутрішніх справ України, яким не було прийнято відповідного рішення у розумінні вимог законодавства, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити: визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття у встановлений законодавством строк рішення щодо виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 29.10.2018 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 з урахуванням висновків суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

В силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття у встановлений законодавством строк рішення щодо виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 29.10.2018 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 грудня 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Смілянець Е. С.