Справа № 360/4784/19
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4784/19

Головуючий суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 05 листопада 2019 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач) з такими вимогами:

1) визнати дії відповідача та рішення від 22.10.2019 № 15690/03-01 щодо відмови в задоволенні заяви від 26.09.2019 про індивідуальний перерахунок раніше призначеної і нарахованої пенсії у зв`язку зі зміною видів грошового забезпечення, позивачу протиправними та скасувати їх;

2) визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачу з 77% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення, як такі, що порушують його права;

3) зобов`язати відповідача індивідуально перерахувати раніше призначену і нараховану пенсію, враховуючи при цьому для її обчислення відповідний оклад за посадою, спеціальне звання, відсоткову надбавку за вислугу років, з урахуванням установленої кваліфікованим особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ в умовах служби на посадах слідчих виплати щомісячних доплат за вислугу 20-ть і більше років у розмірі 100% суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію, та виплачувати її позивачеві, встановивши розмір пенсії відповідно до 77% сум грошового забезпечення і виплати йому частини пенсії (різниці), недоплачену з 16.03.2018 внаслідок зазначеної вище щомісячної 100% виплати та неправомірного застосування частини другої статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В обґрунтування вимог зазначено, що 26.09.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення індивідуального перерахунку раніше призначеної та нарахованої пенсії у зв`язку зі зміною розміру видів грошового забезпечення.

Так, при перерахунку раніше призначеної і нарахованої пенсії, що відбувся 16.03.2018, ГУПФУ в Луганській області позивачу не зараховано повний стаж (вислугу років), який становив в пільговому варіанті 29 років, що відповідало 77% суми грошового забезпечення, але відповідачем неправомірно знижено зазначений показник до 70% сум грошового забезпечення, тим самим 7% не зараховано при нарахуванні пенсії.

Крім того, позивач, як особа, яка з 27.10.1997 має право на щомісячну доплату за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих у розмірі 100% суми пенсії, яка могла бути нарахована по виходу на пенсію. Однак при перерахунку раніше призначеної і нарахованої пенсії право позивача на таку виплату не реалізовано, що негативно відобразилось на суму пенсії.

Відповідач, одержавши 27.09.2019 письмову заяву позивача про перерахунок пенсії від 26.09.2019, повідомив позивача листом від 22.10.2019 за №15690/03-01, що позивачу 16.03.2018 вже проведено перерахунок пенсії з суворим дотриманням вимог чинного законодавства, а тому звернення позивача залишено без розгляду. Раніше направлені позивачем заяви щодо перерахунку пенсії також залишені без розгляду.

Такі дії позивач вважає протиправними, оскільки відповідач згідно з вимогами статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після отримання заяви про перерахунок пенсії мав протягом 10 днів з дня її надходження прийняти рішення про перерахунок пенсії або відмову в її перерахунку.

Також позивач зазначає, що на час призначення йому пенсії був чинним Указ Президента України від 04.10.1996 № 926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплату праці працівників органів внутрішніх справ» (втратив чинність з 01.01.2008), яким встановлено особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ за службу на посадах слідчих щомісячну доплату за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 % суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію.

Оскільки, згідно з пунктом 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 2262-ХІІ визначено збереження пенсійного забезпечення за особами, пенсії яким призначені до набрання чинності цим Законом, з огляду на дію нормативно-правового акта у часі, позивач вважає, що відповідач безпідставно не нараховує та не виплачує йому надбавку, визначену Указом № 926/96, який був чинним на час призначення пенсії позивачу.

Ухвалою від 14 листопада 2019 року позовну заяву після усунення її недоліків прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (арк. спр. 1-2).

Від ГУПФУ в Луганській області 02 грудня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 95-97).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначаються Законом № 2262-ХІІ.

Пенсії за вислугу років призначають у розмірах регламентованих статтею 13 вказаного закону, при цьому максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати певних граничних розмірів. Так, з 01.05.2014 максимальний розмір пенсії, обчисленої відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції Закону України від 27.03.2014 № 1166-VІІ), не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Позивачу 27.03.2018 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», Закону України від 23.12.2015 900-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Внаслідок перерахунку розмір його пенсії у відсотковому відношенні змінився з 77 % суми грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення, оскільки застосоване максимальне обмеження передбачене статтею 13 Закону № 2262-ХІІ. Це пояснюється тим, що перерахунок пенсії здійснений за чинною на час проведення перерахунку редакцією Закону № 2262-ХІІ, статтею 13 якого визначено максимальний розмір пенсії 70 %.

Також вказано, що щомісячна доплата за вислугу за 20 і більше років у розмірі 100 % суми пенсії, яка б могла бути нарахована у разі виходу на пенсію, була встановлена Указом № 926/96, нараховувалась та виплачувалась до проведення перерахунку пенсій згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Оскільки така надбавка для поліцейських Національної поліції України взагалі не передбачена згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988, відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ така виплата не враховувалася та у довідці про розмір грошового забезпечення не зазначалася.

Керуючись викладеним, відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

З копій паспорту громадянина України (арк. спр. 25), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (арк. спр. 26), посвідчень від 14.05.2002 № 6988 та від 09.04.2003 серії А № 084294 (арк. спр. 29) встановлено такі дані про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з записами у трудовій книжці позивача від 01.02.1969, копія якої наявна в матеріалах справи, безперервний строк служби позивача в органах внутрішніх справ 25 років 11 місяців 22 дні (арк. спр. 30-31).

Дослідженням копій наказу начальника Старобільського РВ УМВС України в Луганській області від 04.08.1998 № 97о/с (арк. спр. 35), довідки Старобільського УМВС України в Луганській області від 23.08.2005 № 65/9-8054 (арк. спр. 32), довідки УМВС України в Луганській області від 25.08.2005 № 82/14062 (арк. спр. 36) встановлено, що ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату в сумі 100 % від призначеної пенсії з 28.10.1997, як особі, що має вислугу слідчої роботи 20 років. На момент виходу позивача на пенсію така доплата не виплачувалася у зв`язку з відсутністю коштів. Перерахунок пенсії позивача з урахуванням вказаної доплати здійснений з 01.10.2005.

З протоколу від 25.04.2016 про перерахунок пенсії з 01.05.2016 з`ясовано, що ОСОБА_1 здійснений перерахунок із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 1000,00 грн, оклад за військове звання 130,00 грн, процентна надбавка за вислугу років (40 %) 452,00 грн, надбавка за особливо важливі завдання (43 %) 680,26 грн, надбавка за інформаційно-аналітичне забезпечення (9 %) 90,00 грн, премія (15 %) 352,84 грн, всього - 2705,10 грн; основний розмір пенсії (77 % грошового забезпечення) 2082,93 грн; сума доплати до попереднього основного розміру пенсії 3661,79 грн, основний розмір пенсії, з урахуванням доплати 5744,72 грн; з 01.05.2016 розмір пенсії 6325,09 грн (арк. спр. 69).

ГУПФУ в Луганській області 16.03.2018 отримано довідку Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Луганській області від 14.03.2018 № 39-ЛК про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), видану ОСОБА_1 про те, що відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ, постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, від 11.11.2015 № 988, наказу Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260, розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на січень 2016 року, за прирівняною посадою - начальник відділення, що не входить до складу відділу управління, відділу (відділення) поліції, до посади на день звільнення із служби старший начальник слідчого відділу Старобільського МВ УМВС України в Луганській області, становить: посадовий оклад 2950,00 грн, оклад за військовим званням (підполковник поліції) 2200,00 грн, надбавка за стаж служби (50 %) 2575,00 грн, премія (0,32 %) 24,72 грн, усього 7749,72 грн (арк. спр. 89).

Згідно з протоколом перерахунку пенсії позивача від 27.03.2018 з 01.01.2016 довічно основний розмір пенсії, виходячи з грошового забезпечення для обчислення пенсії 7749,72 грн, складає (70 % суми грошового забезпечення) 5424,80 грн; з 01.01.2016 розмір пенсії 6325,00 грн (арк. спр. 86-87).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 25.09.2019 про перерахунок пенсії, в якій зазначив, що розмір пенсії позивача має складати 77 % суми грошового забезпечення, а не 70 %. Також вказав, що перерахунок пенсії має бути проведений з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 100 % призначеної пенсії (арк. спр. 42).

На вказане звернення позивачем отримано лист ГУПФУ в Луганській області від 22.10.2019 № 15690/03-01, в якому вказано, що чергове звернення позивача розглянуто. Ґрунтовні відповіді надані позивачу листами від 23.07.2019 № 590/В-11 та від 24.07.2019 № 613/В-11. Додатково повідомлено, що внаслідок внесених до статті 13 Закону № 2262-ХІІ змін, максимальний розмір пенсії зменшився до 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Після проведення перерахунку, основний розмір пенсії позивача обчислений відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ складає 70 % відповідних сум грошового забезпечення (арк. спр. 46-49).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Статтею 291 КАС України визначено особливості провадження у типовій справі, зокрема, згідно з частиною третьою цієї статті при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

З огляду на обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права, викладені у рішенні Верховного Суду від 04 лютого 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18, суд визнає дану адміністративну справу типовою до зразкової справи № 240/5401/18 та вважає за необхідне розглянути її з урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Так, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Статтею 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії за вислугу років, передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

Підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри «90» замінено цифрами «80».

Пунктом 23 Розділу ІІ Закону України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон № 1166-VII), який набрав чинності з 1 квітня 2014 року, крім деяких положень, внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри «80» замінено цифрами «70». Ці зміни набрали чинності з 1 травня 2014 року.

Статтею 51 Закону № 2262-ХІІ визначено, що при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Перерахунок призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій визначено статтею 63 цього Закону, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Постанова № 45), згідно з пунктами 2 та 3 якого Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України (редакція, чинна на момент перерахунку пенсії позивача).

Відповідно до пункту 4 Постанови № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 5 Постанови № 45 визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Кабінет Міністрів України постановою від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова № 988) та постановою від 18.11.2015 № 947 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268» встановив розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями. Постанова № 988 набрала чинності 02 грудня 2015 року.

Згідно з пунктом 1 Постанови 988 установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103), пунктом 3 якої постановлено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

З вищевикладеного судом встановлено, що відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, чинній на момент призначення пенсії, а розміри складових грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія, визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому, складові грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Разом з тим відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону № 2262-ХІІ, вже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу пенсія призначена з 23.09.1998, її розмір склав 77 % від грошового забезпечення. Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, загальний розмір пенсії був обмежений 85 % відповідних сум грошового забезпечення.

У подальшому стаття 13 Закону № 2262-ХІІ неодноразово зазнавала змін в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Однак, системний аналіз вище наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом № 3668-VІ та Законом № 1166-VII зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону № 3668-VІ та Закону № 1166-VII не зазнавала.

Таким чином, застосування граничного розміру пенсії, установленого статтею 13 Закону № 2262-ХІІ на рівні 70 % грошового забезпечення, під час здійснення перерахунку розміру пенсії на підставі статті 63 цього Закону є безпідставним.

Суд вважає, що такий граничний розмір пенсії застосовний до пенсій, що призначаються після внесення цих змін до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, а не перерахунку раніше призначених.

Такого висновку суд дійшов, з огляду на визначений статтею 58 Конституції України принцип незворотності нормативно-правових актів у часі.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2016 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі Постанови № 103 у відповідача були відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

За таких обставин, судом встановлено, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії позивача при здійсненні її перерахунку, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачу з 77 % грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення, а також зобов`язання відповідача здійснити з 1 січня 2016 року перерахунок пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77 % сум грошового забезпечення, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Однак, суд вважає за необхідне зауважити, що перерахунок розміру пенсії позивача, виходячи з 77 % грошового забезпечення поліцейських, не призведе до зміни розміру пенсії, що виплачується позивачу.

Так, як слідує з матеріалів справи, позивачу після перерахунку пенсії, здійсненого на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Луганській області від 14.03.2018 № 39-ЛК, виходячи з 70 % грошового забезпечення поліцейських, здійснюється доплата до розміру раніше призначеної пенсії, оскільки, після перерахунку основний розмір пенсії складає 5424,80 грн, а розмір раніше призначеної пенсії 6325,09 грн.

Внаслідок перерахунку пенсії позивача, виходячи з 77 % грошового забезпечення, основний розмір пенсії становитиме 5967,28 грн, що також є меншим, ніж розмір раніше призначеної пенсії 6325,09 грн.

Відповідно, за правилами, встановленими статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, за позивачем буде збережений розмір раніше призначеної пенсії 6325,09 грн.

Таким чином зобов`язання відповідача до здійснення перерахунку розміру пенсії позивача, виходячи з 77 % грошового забезпечення, не призведе до виникнення за відповідачем обов`язку щодо здійснення доплати різниці сум перерахованих пенсій, оскільки за позивачем зберігається розмір раніше призначеної пенсії, який є більшим у порівнянні з перерахованим розміром пенсії.

Що стосується вимог позивача щодо нарахування та виплати йому щомісячної доплати за вислугу за 20 і більше років у розмірі 100 % суми пенсії, яка б могла бути нарахована у разі виходу на пенсію, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 5 Указу Президента України від 04.10.1996 № 926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» (далі Указ № 926/96), який втратив чинність з 01.01.2008 на підставі Указу Президента України від 18.12.2007 № 1234/2007 «Про внесення зміни до Указу Президента України від 14 квітня 1999 року № 379 та визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України», було установлено особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ за службу на посадах слідчих: щомісячну доплату за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію. Доплата за вислугу 20 і більше років виплачується без урахування надбавок, установлених за службу на посадах слідчих.

З 01.01.2008 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 1294), згідно з пунктом 1 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. З системного аналізу Постанови № 1294 встановлено відсутність доплати за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію, передбаченої Указом № 926/96.

Таким чином, як зазначає відповідач, вказана доплата нараховувалася та виплачувалася позивачу до проведення перерахунку пенсії згідно з Постановою № 1294, та на час проведення перерахунку 27 березня 2018 року позивач внаслідок зміни законодавства таку доплату вже не отримував.

У свою чергу, у колишніх працівників міліції, у тому числі й у позивача, виникло право на перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року у зв`язку із змінами в грошовому забезпеченні поліцейських, передбаченими Постановою № 988.

З системного аналізу положень Постанови № 988 встановлено, що поліцейським не передбачено нарахування та виплату такої доплати, як доплата за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію.

З огляду на закріплене у частині третій статті 63 Закону № 2262-XII правило про те, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції) здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських, а також вимог абзаців п`ятого та сьомого пункту 5 Порядку № 45, суд погоджується з твердженнями відповідача щодо відсутності у ГУПФУ в Луганській області підстав для врахування під час перерахунку пенсії позивача, здійсненого відповідачем відповідно до Постанови № 103 та Порядку № 45, доплати за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію, яку позивач отримував відповідно до Указу № 926/96.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що в довідці Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Луганській області від 14.03.2018 № 39-ЛК, яка містить інформацію про грошове забезпечення поліцейських за прирівняною посадою та яка стала підставою для проведення перерахунку пенсії позивача, вищевказана доплата також відсутня.

Позивачем суду не надано доказів оскарження дій Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Луганській області щодо складання цієї довідки.

Зважаючи на вищевикладене суд дійшов висновку щодо необґрунтованості вимог позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням доплати за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію, передбаченої Указом № 926/96.

Що стосується вимог позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 22.10.2019 № 15690/03-01, а також визнання протиправними дій щодо відмови позивачу в задоволенні заяви від 26.09.2019 про індивідуальний перерахунок раніше призначеної і нарахованої пенсії у зв`язку зі зміною видів грошового забезпечення, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За частиною першою статті 1 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що лист ГУПФУ в Луганській області від 22.10.2019 № 15690/03-01, яким позивачу повідомлено про результати розгляду звернення позивача за своїм змістом не є тим рішенням відповідача, яке впливає (встановлює, змінює, припиняє) на право позивача щодо отримання пенсії у розмірі, обрахованому, виходячи з 77 % грошово забезпечення.

Відповідно, визнання протиправним та скасування цього листа, а також визнання протиправними дій відповідача щодо його складання та направлення позивачу, жодним чином не сприятиме відновленню порушених прав позивача, тому у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Як встановлено судом, у даному випадку порушення прав позивача сталося внаслідок безпідставного зменшення відсоткового розміру пенсії позивача з 77 % до 70 % (дій відповідача) під час проведення у березні 2018 року перерахунку пенсії позивача з урахуванням видів грошового забезпечення, встановленого законодавством для поліцейських.

Таким чином, ефективним способом захисту прав позивача є саме визнання вказаних вище дій відповідача протиправними та, як наслідок, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77 % грошового забезпечення поліцейських за прирівняною посадою.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо засткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачений судовий збір у сумі 769,00 грн, як за одну вимогу немайнового характеру, що підтверджено квитанцією від 09.11.2019 № 75 (арк. спр. 60).

Разом з тим, за приписами пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» позивач мав сплатити судовий збір у сумі 768,40 грн.

Тобто, позивачем сплачено судовий збір у розмірі більшому, ніж встановлено законом, на 0,40 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір» в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, переплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу право звернення до суду із клопотанням про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 грн стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, внаслідок протиправних дій якого виник даний спір.

Крім того, суд зауважує, що позивачем у позовній заяві заявлено декілька вимог немайнового характеру, які є пов`язаними між собою. Відповідно, у даному випадку задоволення хоча б однієї вимоги немайнового характеру має наслідком стягнення судового збору у розмірі 704,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 263, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ) про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 77 % до 70 % суми грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити з 1 січня 2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77 % сум грошового забезпечення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова