Справа № 620/4081/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4081/18 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Собківа Я.М.,

за участю секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області про визнання постанови протиправною та її скасування,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області про визнання постанови протиправною та її скасування від 07.02.2018 № УЗС № 005/18.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області від 07.02.2018 № УЗС № 005/18.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позову.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, позаяк постачальником продукції, яка введена в обіг та не відповідає встановленим вимогам, згідно копій накладних б/н від 26.11.2016 та від 22.03.2017 є ФОП ОСОБА_1.

Представник апелянта в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, які з`явились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.03.2019 № .

25.04.2017 Держпродспоживслужбою у ФОП ОСОБА_2 проведено перевірку характеристик продукції, за результатами якої складено акт № 004/17, результати якої зафіксовано в акті, яким виявлено порушення: розповсюдження ФОП ОСОБА_2 електроінструментів: кутової шліфувальної машини ТМ «ELTOS» МШУ - 125-1500 та кутової шліфувальної машини ТМ «ELTOS» МШУ-150-1500, що не відповідає встановленим вимогам щодо безпечності, чим порушено п. 20, 28, 42, 46 «Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання», затвердженого постановою КМУ від 16.12.2015 № 1067. Постачальником вказаної продукції по накладним б/н від 26.11.2016 та від 22.03.2017 значиться ФОП ОСОБА_1

Надалі, відповідачем проведена перевірка характеристик продукції ФОП ОСОБА_1 у період з 20.09.2017 по 21.09.2017, за результатами якої складено акт від 21.09.2017 № 044/17. Предметом перевірки, проведеної у позивача є дотримання вимог законодавства «Про Державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Так, у вказаному акті перевірки зафіксовано, що у ФОП ОСОБА_2 виявлено розповсюдження продукції кутової шліфувальної машини ТМ «ELTOS» МШУ - 125-1500 та кутової шліфувальної машини ТМ «ELTOS» МШУ-150-1500, що не відповідає вимогам встановленим вимогам і не відповідає загальній вимозі щодо безпечності на яких не зазначено інформація про імпортера (дистриб`ютора) та контактна поштова адреса, на обладнанні та табличках з технічними даними не нанесено знак відповідності технічним регламентам, чим порушено п. 20,28,42,46 «Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання», затвердженого постановою КМУ від 16.12.2015 № 1067. Постачальником вказаної продукції, відповідно до копій накладних б/н від 26.11.2016 та від 22.03.2017, значиться ФОП ОСОБА_1 .

За таких обставин, на підставі акту перевірки від 21.09.2017 № 044/17 відповідачем прийнята постанова від 07.02.2018 № УЗС № 005/18 про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу на загальну суму 17 000,00 грн.

Вважаючи постанову від 07.02.2018 № УЗС № 005/18 протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив, зокрема, з того, що копії спірних накладних засвідчені посадовою особою відповідача написом «згідно з оригіналом», а матеріалами справи не підтверджується факт поставки позивачем товару ФОП ОСОБА_2 , який вказано у спірних накладних, а відтак, вина позивача у порушенні вимог Закону № 2735-УІ відповідачем не доведена.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з п.п. 4, 6, 11 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» (далі - Закон №2735-VI) з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності: проводять перевірки характеристик продукції; приймають у випадках та порядку, визначених цим Законом, рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, здійснюють контроль стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень; вживають у порядку, визначеному цим та іншими законами України, заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень вимог цього Закону та встановлених вимог.

Відповідно до ч. 12 ст. 23 Закону у разі якщо за результатами перевірки характеристик продукції встановлено, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, орган ринкового нагляду на підставі наданих суб`єктом господарювання документів, що дають змогу відстежити походження такої продукції та її подальший обіг (зокрема договори, товарно-супровідна документація), визначає особу, яка поставила відповідному суб`єкту господарювання цю продукцію, та всіх осіб, яким цей суб`єкт господарювання поставив зазначену продукцію.

В контексті викладеного, суд першої інстанції вірно зауважив, що відповідачем вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень вимог Закону № 2735-VI лише у разі встановлення факту порушень на підставі наданих суб`єктом господарювання документів, що дають змогу відстежити походження такої продукції та її подальший обіг (зокрема договори, товарно-супровідна документація).

За результатами перевірки характеристик продукції посадова особа, яка здійснює ринковий нагляд, складає акт відповідно до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (частина сімнадцята статті 23 Закону №2735-VI).

Як вказано вище, за результатами проведеної відповідачем перевірки у ФОП ОСОБА_2 складено акт від 25.04.2017 № 004/17, яким зафіксовано розповсюдження електроінструментів: кутової шліфувальної машини ТМ «ELTOS» МШУ - 125-1500 та кутової шліфувальної машини ТМ «ELTOS» МШУ-150-1500, постачальником яких згідно накладних б/н від 26.11.2016 та від 22.03.2017 значиться ОСОБА_1 .

Разом з тим, ФОП ОСОБА_1 вказав на безпідставність застосування штрафних санкцій, позаяк не був постачальником вказаного товару.

Відповідно до рішення, що є предметом оскарження, його було прийнято за порушення пункту 2 частини другої статті 44 Закону № 2735-VI, зокрема, введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам.

Так, частина перша статті 44 Закону № 2735-VI визначає, що суб`єкти господарювання за порушення цього Закону несуть згідно з законами України цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Згідно пункту 2 частини другої статті 44 Закону № 2735-VI передбачено, що до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п`ятисот до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина друга статті 2 Закону № 2735-VI вказує, що терміни "введення в обіг", "випробувальна лабораторія", "виробник", "документ про відповідність", "знак відповідності технічним регламентам", "імпортер", "надання на ринку", "орган з оцінки відповідності", "продукція", "процедура оцінки відповідності", "ризик", "розповсюдження", "розповсюджувач", "суб`єкти господарювання", "технічний регламент", "уповноважений представник" - вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про технічні регламенти та оцінку відповідності".

Згідно частини першої статті 1 Закону України "Про технічні регламенти та оцінку відповідності" введення в обіг це надання продукції на ринку України в перший раз.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи не може погодитись із обґрунтованістю доводів апелянта, які аналогічні тим, які були наведені в суді першої інстанції та містять посилання фактично на вищевказані копії накладних б/н від 26.11.2016 та від 22.03.2017, як на єдиний доказ поставки вказаного товару саме позивачем.

Зазначені аргументи обґрунтовано відхилено судом першої інстанції, який вказав, що в силу положень ч. 7 ст. 8 Закону №2735-VI, які визначають, що у разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.

Проте, встановлені обставини та матеріали справи не дають належних підстав стверджувати, що позивачем дійсно здійснювалась поставка спірного товару, або, що він може вважатись особою, що ввела таку продукцію в обіг.

Вірно вказано й те, що копії накладних, на які посилається відповідач в акті перевірки від 21.09.2019 № 044/17 не є належними доказами та в контексті обставин справи, відсутності оригіналів та заперечення позивачем факту поставки продукції є недостатніми.

Окрім того, як вбачається з оскаржуваного рішення суду та не спростовано апелянтом, представником позивача було заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Для з`ясування цього питання, судом було зобов`язано відповідача надати оригінали накладних б/н від 26.11.2016 та від 22.03.2017 на поставку позивачем електроінструментів ФОП ОСОБА_4 , оскільки надані суду копії містять засвідчуваний напис «згідно з оригіналом». У свою чергу свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є експертом Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС і відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень проводити почеркознавчу експертизу лише можливе на підставі оригіналів документів, які відсутні. А відтак, вказана експертиза проведена не була.

Враховуючи викладене, матеріалами справи не підтверджується факт поставки позивачем товару ФОП ОСОБА_2 , який вказано у спірних накладних, а відтак, вина позивача у порушенні вимог Закону №2735-УІ відповідачем не доведена ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи.

Крім того, суд першої вірно звернув увагу на те, що відповідно до ст. 250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності. Отже, для застосування санкцій повинні бути дотримані дві умови щодо строку: як щодо часу виявлення, так і щодо часу вчинення порушення.

У постанові Верховного Суду України від 27.05.2014 у справі №21-126а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що закінчення будь-якого із встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій. Суд не вбачає підстав для іншого висновку.

В межах спірних правовідносин, перша умова відсутня, оскільки шестимісячний строк з дня виявлення порушення (дата складання акту перевірки у ФОП ОСОБА_2 25.04.2017 до прийняття оскаржуваної постанови - 07.02.2018) сплив, а факт порушення позивачем вимог Закону №2735-VI суд не встановив.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність своїх дій та рішення.

Враховуючи викладене нормативне регулювання та обставини справи, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Судом апеляційної інстанції враховується позиція Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 09.12.2019)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Я.М. Собків