Справа № 466/7678/19
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12424/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнатик А.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2019 року у справі № 466/7678/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Інспектор взводу № 1 роти 2 батальйону лейтенант поліції Швець В.Б. про скасування постанови (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Невойт П.С. в м. Львові Львівської області 09.10.2019 року, згідно з протоколом судового засідання о 17:20 год., повний текст судового рішення складений 11.10.2019), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (далі - управління, відповідач) в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 20.09.2019 року серії ДП 18 № 644887, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що діяв в межах Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), а саме проїхав на заборонений сигнал світлофора (жовтий), щоб не створити аварійної ситуації у разі раптового гальмування.

Сторони, які згідно положень частин 1 та 2 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, що відповідно до частини 3 даної правової норми не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 20.09.2019 постановою серії ДП18 № 644887 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Згідно постанови ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mercedes-benz 280» д.н.з. НОМЕР_1 , 20.09.2019 о 21.15 год. на перехресті вул. Городоцька - вул. Виговського у м. Львові здійснив рух на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «ґ» ПДР України.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у виді штрафу в розмірі в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів, зокрема, за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Відповідно до п. 8.7.3. «ґ» ПДР України жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Пунктом 8.11 ПДР України передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу світлофора або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

ОСОБА_1 , відповідно до його позовної заяви та апеляційної скарги, не заперечує факту проїзду на жовтий сигнал світлофора, однак наголошує, що вчинив так не вдаючись до екстреного гальмування, забезпечивши безпеку дорожнього руху.

На підставі таких пояснень позивач суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Однак, оцінивши вказані доводи позивача, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково розцінив їх як визнання вини у скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки, як зазначено вище, позивач не заперечує факт проїзду на жовтий сигнал світлофора, однак вважає, що здійснив такий маневр правомірно в силу наведених вище норм п. 8.11 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування, забезпечивши при цьому безпеку дорожнього руху.

Таким чином, на думку апеляційного суду, для встановлення наявності чи відсутності у спірному випадку в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, необхідно встановити умови за яких він проїхав на жовтий сигнал світлофора, а саме: чи дійсно ззаду нього рухався транспортний засіб (як зазначено позивачем в апеляційні скарзі), чи було забезпечено позивачем при цьому безпеку дорожнього руху.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції мають право розглядати справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 даного Кодексу, а також накладати адміністративні стягнення.

Отже, Національна поліція України уповноважена через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, за порушення вимог дорожньої розмітки.

Відповідно до норм ст. 268 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема ч. 1 ст. 122 КУпАП, розглядаються за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності з`ясуванню підлягає насамперед факт вчинення адміністративного правопорушення, який може бути встановлений на підставі належних, достатніх та допустимих доказів, перелік яких визначено ст. 251 КУпАП.

При цьому, в силу вимог наведених норм обов`язок встановити і перевірити всі обставини, які мають значення для вирішення справи про адміністративне правопорушення покладено саме на орган (посадову особу), які здійснюють розгляд такої справи.

Такі висновки кореспондуються з нормами ч. 2 ст. 2 та ч. 2 ст. 77 КАС України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частино. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак всупереч наведеним нормам інспектор Швець В.Б., як посадова особа органу Національної поліції, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно позивача, не виконав вимог цих норм, а саме не з`ясував зазначених вище умов, за яких позивач проїхав на жовтий сигнал світлофора. Принаймні, в оскаржуваній постанові відсутні посилання на будь-які докази, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Під час судового розгляду справи таких доказів також не було надано.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, апеляційний суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів на підтвердження факту наявності в діях позивача складу адміністративного, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме не спростував доводів позивача про те, що останній здійснив проїзд на жовтий сигнал світлофора правомірно в силу п. 8.11 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування та забезпечивши при цьому безпеку дорожнього руху, обмежившись лише фактом такого перетину.

Суд першої інстанції, всупереч положенням частини 2 ст. 77 КАС України, переклав тягар доказування у справі на позивача, зазначивши на відсутність доказів, які доводять його невинуватість у вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції зазначив в оскаржуваній постанові обставини, які не ґрунтуються на матеріалах справи - про те, що «на відрізку вул. Городоцької встановлені і діють світлофори що 300-400 м, а тому водій має об`єктивну можливість рухатися визначеною швидкістю, передбачавши можливість зупинення транспортного засобу на заборонені сигнали світлофора». Будь-яких доказів, на підставі яких би міг суд дійти таких висновків, у справі немає.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення від 20.09.2019 серії ДП18 № 644887, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., підлягає скасуванню, оскільки така винесена за відсутності будь-яких визначених ст. 251 КУпАП доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення та без з`ясування обставин, які мали визначальне значення для вирішення даної справи.

Також колегія суддів зазначає, що оскільки, як вказано вище, не доведено наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 цього КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Щодо вимоги позивача до інспектора взводу № 1 роти 2 батальйону лейтенанта поліції Швець В.Б. про визнання протиправними дій, якими позивача притягнено до адміністративної відповідальності, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, нормами ст. 286 КАС України визначено вичерпний перелік судових рішень, які суд першої інстанції може приймати у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позовні вимоги про визнання неправомірними дій лейтенанта поліції Швець В.Б. охоплюються вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у даній справі.

Дії особи, яка винесла оскаржувану постанову, щодо розгляду справи відносяться до процесу провадження у справі про адміністративне правопорушення і є процесуальною діяльністю відповідної посадової особи, тобто є активною діяльністю відповідної службової особи у процесі провадження у справі про адміністративне правопорушення. Такі дії були вчинені відповідно до норм чинного законодавства, в межах повноважень, на виконання цих повноважень та у визначений законом спосіб.

Відтак, колегія суддів вважає, що в частині позовних вимог заявлених до інспектора взводу № 1 роти 2 батальйону лейтенанта поліції Швець В.Б., слід відмовити.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до пункту 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин 1 та 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції у справі, що розглядається, неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

За результатами апеляційного перегляду справи суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що, порушуючи вимоги частини 1 статті 271 КАС України, суд першої інстанції проголосив скорочене рішення (а.с. 11), що не допускається при розгляді справ судами першої інстанції у даній категорії справ.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2019 року у справі № 466/7678/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 20.09.2019 серії ДП18 № 644887, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська