Справа № 814/3789/15
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2019 року

Київ

справа №814/3789/15

адміністративне провадження №К/9901/12590/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання - Ігнатенко О.В.,

представник відповідача - Зубрицька А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2015

(постановлену у складі судді Біоносенко В.В.)

та ухвалу Одеського апеляційного адміністратив ного суду від 23.02.2016

(постановлену у складі колегії суддів: Жука С.І., Потапчука В.О., Семенюка Г.В.)

у справі №814/3789/15

за позовом ОСОБА_1

до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку, стягнення компенсації за заподіяну моральну шкоду,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - відповідач, ГТУЮ у Миколаївській області, в якому просив:

- визнати незаконним його звільнення з роботи на підставі пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати відповідача протягом трьох календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили, внести відповідний запис до трудової книжки про звільнення з посади з 07.09.15 за пунктом 1 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) за угодою сторін;

- видати дублікат трудової книжки без запису про незаконне звільнення;

- стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.11.14 ним була подана заява про звільнення за згодою сторін і роботодавець повинен був звільнити його за цією заявою. Крім того, на думку позивача, у відповідача були підстави для звільнення його за прогул, оскільки він був відсутній на роботі з 03.11.14 по 07.11.14.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2015, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ начальника реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області № 5262/03 від 07.11.2014 року "Про припинення державної служби ОСОБА_1 ";

- в задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що допущені позивачем порушення (проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, яка знаходиться за межами територіальної компетенції відділу; неналежне оформлення рішень про реєстрацію (відсутні підпис та печатка); реєстрація прав на майно без заведення реєстраційних справ; проведення реєстраційних дій без квитанцій про сплату держаного мита; посилання у рішення про реєстрацію на нормативно-правові акти, які втратили силу, прогул в період 03.11.14 - 07.11.14) охоплюються загальною дисциплінарною відповідальністю, і їх не можливо кваліфікувати як порушення Присяги, і відповідальність за них він мав нести за загальними правилами КЗпП України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить скасувати зазначені судові рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, зокрема, що позивач порушив присягу державного службовця, несумлінно виконував свої обов`язки, за що його неодноразово притягували до дисциплінарної відповідальності. 31.10.14 було створено ще одну комісії з службового розслідування порушень, допущених ОСОБА_1 , але позивач подав заяву про звільнення за угодою сторін, не дочекався результатів її розгляду, перестав виходити на роботу (прогул), а тому були всі підстави для його звільнення за порушення присяги державного службовця.

Позивачем подано заперечення на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

27.08.07 позивач прийнятий на посаду державного виконавця Заводського відділу ДВС та того ж дня прийняв присягу державного службовця.

15.12.11 наказом начальника Головного управління юстиції у Миколаївській області призначено на посаду головного спеціаліста Центрального відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції.

Актами службових перевірок від 03.09.14, 21.10.14, 31.10.2014 встановлені численні недоліки в роботі головного спеціаліста Центрального відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_1, а саме: проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, яке знаходиться за межами територіальної компетенції відділу; неналежне оформлення рішень про реєстрацію (відсутні підпис та печатка); реєстрація прав на майно без заведення реєстраційних справ; проведення реєстраційних дій без квитанцій про сплату держаного мита; посилання у рішенні про реєстрацію на нормативно-правові акти, які втратили силу.

За наслідками розгляду актів службового розслідування від 03.09.14 та 21.10.14, наказами начальника реєстраційної служби від 05.09.14 та 21.10.14 ОСОБА_1 оголошувались догани.

У висновках службової перевірки від 31.10.14 пропонувалось звільнити ОСОБА_1 з займаної посади, в зв`язку із неодноразовим порушенням позивачем протягом 2014 року законодавства при здійсненні державної реєстрації на об`єкти нерухомого майна, за наслідками розгляду яких, на підставі наказів відповідача, позивача двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення доган.

06.11.14 ОСОБА_1 подав заяву на ім`я начальника Головного управління юстиції у Миколаївській області про звільнення із займаної посади за угодою сторін.

Одночасно з цим, 06.11.14 ОСОБА_1 подав заяву з проханням надіслати трудову книжку йому поштою.

06.11.14 позивачу було повідомлено листом за №05-30/3985, що його заяву про звільнення за згодою сторін не може бути задоволено, оскільки адресована не до тієї службової особи, яка відповідно до п.15 Положення про Головні управління юстиції Міністерства юстиції України в АРК, в областях, містах Києва та Севастополя, є суб`єктом призначення та звільнення працівників реєстраційної служби. Рекомендовано звернутися з цим питанням до начальника реєстраційної служби.

Протягом 3-7 листопада 2014 року ОСОБА_1 на роботу не виходив, про причини керівництво не повідомляв, про що були складені Акти.

07.11.14 начальником реєстраційної служби Головного управління юстиції у Миколаївській області видано наказ №5262/03 "Про припинення державної служби ОСОБА_1", відповідно до якого державна служба ОСОБА_1 припинялась у зв`язку з порушенням ним присяги державного службовця, відповідно до статті 30 Закону України "Про державну службу".

Зазначене рішення вмотивовано матеріалами службових перевірок від 03.09.14, 21.10.14, 31.10.14 про численні недоліки в роботі позивача, а також актами про відсутність його на робочому місці з 3 по 7 листопада 2014 року.

Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

Стаття 1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон № 3723-XII): державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Стаття 3 Закону № 3723-XII: державна служба ґрунтується на таких основних принципах: служіння народу України; демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; пріоритету прав людини і громадянина; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; персональної відповідальності за виконання службових обов`язків і дисципліни; дотримання прав та законних інтересів органів місцевого і регіонального самоврядування; дотримання прав підприємств, установ і організацій, об`єднань громадян.

Стаття 5 Закону № 3723-XII: державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов`язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Стаття 10 Закону № 3723-XII: основними обов`язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов`язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов`язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов`язків, ініціатива і творчість в роботі.

Стаття 17 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон № 3723-XII: Громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту:

"Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки".

Державний службовець підписує текст Присяги, який зберігається за місцем роботи. Про прийняття Присяги робиться запис у трудовій книжці.

Пункт 6 частини 1 статті 30 Закону № 3723-XII: крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі: порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

Пункт 1.7 Посадової інструкції головного спеціаліста Центрального відділу державної реєстрації речових прав на рухоме майно реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, затверджена начальником реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 10.12.2013 (далі - Інструкція): головний спеціаліст повинен в своїй діяльності керуватись Конституцією та Законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства юстиції України, іншими актами законодавства.

Пункти 4.1 - 4.2. Інструкції, головний спеціаліст несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань; за порушення законодавства в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, порушення норм етики та поведінки державного службовця, тощо, особа несе відповідальність згідно до законодавства України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 341, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Частиною 2 статті 341 КАС України встановлено, що Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Аналізуючи текст Присяги державного службовця, складений позивачем, Суд зауважує, що скаржник, вступаючи на державну службу, свідомо взяв на себе відповідальність за забезпечення ефективного здійснення завдань і функцій Української держави шляхом сумлінного виконання посадових обов`язків. Крім того, поведінка державного службовця має відповідати очікуванням громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до державної служби, сприяти реалізації прав і свобод людини і громадянина. Державний службовець зобов`язаний дбати про позитивний імідж та авторитет органів державної влади і державної служби в цілому, дорожити своїм ім`ям та статусом.

Тобто недобросовісне виконання своїх посадових обов`язків у поєднанні із зневажливим, недбалим ставленням до них зокрема, та до завдань, що стоять перед державною службою загалом, є одним із проявів порушення даної присяги.

Правову позицію щодо даного питання неодноразово висловлював Верховний Суд України у постановах від 21 травня 2013 року (справа №21-403а12), від 04 червня 2013 року (справа №21-167а13) та від 09 липня 2013 року (справа №21-217а13), і Верховний Суд не має наміру відступати від вказаної правової позиції.

Так, згідно з вказаною правовою практикою, під порушенням Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Звільнення ж за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець вчинив дисциплінарний проступок проти інтересів державної служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу.

Цю санкцію за вчинення вказаного дисциплінарного проступку слід розглядати як винятковий захід, який має застосовуватися лише в тих випадках, коли характер вчиненого проступку з врахуванням усіх факторів, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також інші обставини справи свідчать про неможливість та/або недоцільність продовження перебування такої особи на вказаній посаді.

З матеріалів справи та з досліджених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи вбачається, що підставою для притягнення позивача до даного виду дисциплінарного стягнення слугували виявлені в ході службових розслідуваннях та підтверджені відповідним актами від 03.09.14, 21.10.14, 31.10.2014 неодноразові, грубі, численні порушення, а саме: проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, яке знаходиться за межами територіальної компетенції відділу; неналежне оформлення рішень про реєстрацію (відсутні підпис та печатка); реєстрація прав на майно без заведення реєстраційних справ; проведення реєстраційних дій без квитанцій про сплату держаного мита; посилання у рішення про реєстрацію на нормативно-правові акти, які втратили силу.

Тому, колегія суддів касаційної інстанції не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що допущені позивачем порушення охоплюються загальною дисциплінарною відповідальністю і їх не можливо кваліфікувати як порушення Присяги, оскільки встановлені актами службових розслідувань порушення в своїй сукупності підривають авторитет Головного управління юстиції у Миколаївській області.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку дійсно мало місце порушення Присяги державного службовця позивачем, що підтверджується неодноразовими, грубими, численними порушеннями законодавства про державну реєстрацію речових прав на рухоме майно, які допускав позивач, а також його відмовою від виконання посадових обов`язків шляхом прогулу протягом 5 робочих днів.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування наказу начальника реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області № 5262/03 від 07.11.2014 року "Про припинення державної служби ОСОБА_1 "

Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням того, що фактичні обставини справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено повно, але неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, відповідно до повноважень, наданих статтею 349 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд вважає необхідним їх судові рішення скасувати та відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2015 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 у цій справі скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволені позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку, стягнення компенсації за заподіяну моральну шкоду відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Повний текст постанови виготовлено 12.12.2019.

Суддя - доповідач В.М. Бевзенко

Судді Н.А. Данилевич

Н.В. Шевцова