Справа № 331/4462/19(2-а/331/106/2019)
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 331/4462/19(2-а/331/106/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції
на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2019р. в адміністративній справі №331/4462/19 (2-а/200/259/19)
за позовом:ОСОБА_1
до: третя особа: про:інспектора 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області капрала поліції Діалектової Єлизавети Михайлівни Управління патрульної поліції в Запорізькій області визнання протиправною та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

04.10.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до інспектора 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області капрала поліції Діалектової Є.М., третя особа Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення /а.с. 1-5/.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2019р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №331/4462/19 (2-а/200/259/19) та справу призначено до розгляду /а.с. 11-12/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що відносно нього капралом поліції Діалектовою Є.М. було складено постанову серії ЕАк №1568950, відповідно до якої, він керуючи автомобілем Merscedes-benz E200 держномер НОМЕР_1 у м. Запоріжжя по вул. Перемоги, 70, порушив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті більше ніж на 20 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР, а саме порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволено швидкість не більше 50 км/год), вимір зроблено приладом TruCam 000571, якою його за вчинене правопорушення було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., але позивач вважає, цю постанову необґрунтованою, оскільки постанова винесена відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, а саме відповідачем справу про адміністративне правопорушення було розглянуто за місцем її вчинення, тоді як норми закону вимагають розглядати справу за місцем знаходження органу, який уповноважений розглянути справу, що призвело до порушення прав позивача, а саме він був позбавлений можливості скористатись своїми правами у повному обсязі - він був позбавлений можливості підготуватись до розгляду справи, йому не було оголошено посадову особу, яка розглядає справу, не були вирішені клопотання, досліджені докази, не було заслухано осіб, які беруть участь у розгляду справи, відсутні докази вчинення порушення, тому позивач просив суд визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову відповідача ЕАк №1568950, від 29.09.2019р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2019р. у справі №331/4462/19 (2-а/200/259/19) адміністративний позов задоволено частково, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29.09.2019р. серії ЕАк №1568950 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України і закрито справу про адміністративне правопорушення, в іншій частині позовних вимог - відмовлено (суддя Жукова О.Є.) /а.с. 19-23/.

Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, яке не погодилось з рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2019р. у даній справі, подало апеляційну скаргу /а.с. 27-38/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з`ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного процесуального права, тому просили суд скасувати рішення суду першої інстанції від 18.10.2019р. та постановити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимоги у повному обсязі.

Матеріали адміністративної справи №331/4462/19 (2-а/200/259/19) з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 18.10.2019р. у цій справі надійшли до суду апеляційної інстанції 04.11.2019р. /а.с. 47/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019р.у справі №331/4462/19 (2-а/200/259/19) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2019р. у справі №331/4462/19 (2-а/200/259/19) /а.с. 49/ та ухвалою суду від 06.11.2019р. справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 03.12.2019р. /а.с 50/, про що судом апеляційної інстанції було повідомлено учасників справи у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки / а.с. 51/.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що 29.09.2019р. інспектором 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області капрала поліції Діалектовою Є.М., відповідачем у справі, було складено постанову серії ЕАк №1568950 про адміністративне правопорушення /а.с. 4/, відповідно до якої 29.09.2019р. о 10:31 годин водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ Merscedes-benz E200 держномер НОМЕР_1 порушив встановлені обмеження швидкості руху у населеному пункті більше ніж на 20км/год., а саме рухався зі швидкістю 76км/год. Вимір зроблено приладом TruCam 000571, чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50км/год), та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, та за вчинення цього правопорушення цією постановою відповідача застосовано штраф у розмірі 225 грн., і відповідно до матеріалів справи саме ця постанова відповідача є предметом оскарження у даній.

Позивач під час розгляду даної справи судом першої інстанції, у адміністративному позові, зазначав, що відразу після його зупинки працівники поліції повідомили його про те, що він порушив встановленні обмеження швидкості руху, чим порушив ПДР, а він повідомив працівника поліції про те, що він не вчиняв такого порушення ПДР оскільки рухався з допустимою швидкістю, і на відеозапису взагалі неможливо зафіксувати порушення саме його автомобіля, який рухався позаду іншого у колоні.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України (далі - Правила), нормами Кодексу адміністративного судочинства України, а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Статтями 8, 18, 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що на поліцію покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України та його учасниками, при цьому поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Частиною 1 ст. 35 вищевказаного Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (частина 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 цього ж Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до пп. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Підпункт 2.4 зазначених Правил встановлює, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пп. 2.1.

Отже аналіз вищенаведених норм чинного законодавства, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами у справі, дає можливість зробити висновок про те, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, серед іншого, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху, при цьому поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, а водій, що на вимогу працівника поліції повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пп. 2.1. Правил.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність; адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків ( стаття 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

А відповідно до ст. 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи .

Враховуючи те, що предметом оскарження у даній справі є постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАк №1568950 від 29.09.2019р., що складена відповідачем у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, то, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення та дотримання встановленої чинним законодавством процедури (порядку) розгляду справи певної категорії, нормами чинного процесуального законодавства покладено саме на суб`єкта владних повноважень, тобто на відповідача у даній справі.

Відповідач під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не надав суду жодного належного доказу щодо правомірності прийняття ним оскаржуваного позивачем рішення, як і не було надано відповідачем суду відеозапису обставин зупинення позивача 29.09.2019р., також не було надано суду жодного доказу про вчинення позивачем адміністративного правопорушення на підтвердження правомірності прийняття ним постанови серії ЕАк №1568950 від 29.09.2019р., яка є предметом оскарження у даній справі.

Приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи, та враховуючи положення ст. 62 Конституції України, ст. 280, 251 КУпАП, ст. 77 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог та постановив правильне рішення про скасування постанови відповідача серії ЕАк №1568950 від 29.09.2019р. та закриття провадження у справі і про відмову у задоволенні решти позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та постановив обґрунтоване рішення про часткове задоволення заявлених позивачем позовних вимог , і оскільки під час апеляційного розгляду даної справи будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, рішення суду першої інстанції від 18.10.2019р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2019р. у справі №331/4462/19 (2-а/200/259/19) - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено - 03.12.2019р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко