Справа № 200/8135/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 р. Справа№200/8135/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Некрилової О.А. та представників сторін:

позивач не з`явився;

відповідач Пономарьова А.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Державної фіскальної служби України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки розрахунку під час звільнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (1-й відповідач), Державної фіскальної служби України (2-й відповідач), відповідно до якого просить:

- визнати наказ ГУ ДФС у Донецькій області від 11 березня 2019 року № 81-о «Про оголошення наказу ДФС України від 06.03.2019 №70-ос «про звільнення ОСОБА_1 » незаконним;

- визнати незаконним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 06.03.2019 р. №70 ос «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Донецькій області Головного управління ДФС у Донецькій області;

- стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до дня винесення судового рішення;

- стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки проведення розрахунку тривалістю в сім робочих днів.

Позовні вимоги, серед іншого, мотивовані тим, що у попередженні про звільнення була відсутня спеціальна норма трудового законодавства на підставі якої повинно було проводитися в подальшому звільнення, однак зазначена ст.49-2 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), яка передбачає що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Також, відповідно до вказаної норми, одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

В жодному зі спірних наказів не міститься посилання на норму трудового законодавства, яка б могла бути підставою для такого звільненням з виникненням усіх подальших правовідносин.

Окрім того, ГУ ДФС у Донецькій області діючи поза межами свої повноважень передбачених діючим законодавством не приймаючи до уваги те що в наказі ГУ ДФС України від 06.03.2019 №70-ос не зазначено дати його фактичного звільнення, на власний розсуд визначило дату його звільнення з 11.03.2019 р.

Вказує, що на час попередження його про наступне вивільнення, а також на момент мого звільнення з Державної фіскальної служби, а також Головного управління ДФС у Донецькій області існували вакантні посади, що відносились до однієї групи оплати праці з посадою, яку він обіймав.

Звертає увагу суду на те, що знаходився на державній службі та більш ніж 18 років на службі в податкових (фіскальних) органах Донецької област, має освіту та кваліфікацію, яка надає йому право згідно до посадових інструкцій та штату працювати на будь-якій посаді в Головному управлінні ДФС Донецькій області, закінчив у 2002 році Приазовський державний технічний університет і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Облік і аудит». Крім того, закінчив Донецьке училище міліції МВС України за спеціальністю правоохоронна діяльність.

Таким чином, з його стажем праці та кваліфікацією, міг би обіймати інші посади в органах фіскальної служби.

Вказує, що на утриманні має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 ., ОСОБА_3 2011 ІНФОРМАЦІЯ_1 .н. При цьому мій старший син є дитиною з інвалідністю з дитинства.

Звертає увагу суду, що на час попередження його про наступне вивільнення, а також на момент мого звільнення з Державної фіскальної служби, а також Головного управління ДФС у Донецькій області існували вакантні посади, що відносились до однієї групи оплати праці з посадою, яку він обіймав.

Зазначає, що відносно нього не було дотримано вимог законодавства щодо пропонування перед звільненням іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі, що прямо передбачено п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», а також ст. 49-2 КзпП України.

Вказує, що запис у трудовій книжці, з посиланням на відповідну статтю КЗпП, як на підставу звільнення зроблено не було, що порушує норми чинного законодавства та є протиправним.

Відповідачі проти позову заперечують, надали відзив на позов, відповідно до якого, серед іншого, зазначають, що пункт 17 статті 3 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон № 889) встановлює, що дія Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законодавством.

Проходження служби осіб начальницького складу податкової міліції, в тому числі питання прийняття на службу та звільнення з неї, врегульовані Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення №114)

Відповідно до пунктів 8, 64 Положення №114 дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться у зв`язку із скороченням штатів у разі відсутності можливості використання на службі.

Згідно з номенклатурою посад підрозділів податкової міліції Державної фіскальної служби України, затвердженої наказом Державної фіскальної служби від 15.06.2017 № 421 (із змінами), особи начальницького складу підрозділів внутрішньої безпеки відносяться до основної номенклатури ДФС України, тобто призначаються, переміщуються та звільняються Головою ДФС України.

Відповідно до п.2 Інструкції про порядок призначення на посади та звільнення з посад осіб начальницького складу податкової міліції ДФС, затвердженої наказом ДФС від 15.06.2017 № 421 (із змінами), накази ДФС про призначення осіб начальницького складу основної номенклатури ДФС тощо, вводяться в дію (оголошуються) наказами відповідного ГУ ДФС.

Отже, отримавши 11.03.2019 року наказ, уповноваженої особи 2-го відповідача управлінням по роботі з персоналом 1-го відповідача було підготовлено наказ від 11.03.2019 № 81-о «Про оголошення наказу ДФС України від 06.03.2019 № 70-ос «Про звільнення ОСОБА_1 »

Щодо посилання позивача на те, що при його звільненні не було враховано право на переважне залишення на роботі як працівника із тривалим безперервним стажем в органах ДФС, передбачене статтею 42 КЗпП України, відповідачі зазначають, що трудові відносини та військова служба мають різну правову природу та врегульовані різним законодавством, отже передбачені законодавством про працю норми не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб.

Вказують, що позивачу 20.08.2018 року у попередженні про звільнення запропоновано взяти участь у конкурсі на вакантні посади державних службовців ГУ ДФС у Донецькій області, які оприлюднені на сайті Нацдержслужби та на офіційному суб-сайті ГУ ДФС у Донецькій області.

Однак, позивач своїм правом не скориставався, участі у конкурсі на зайняття вакантних посад державних службовців ГУ ДФС у Донецькій області не приймав.

У Головному управлінні ДФС у Донецькій області ліквідовано управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Донецькій області та відповідно посада старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Донецькій області скорочена.

Вказують, що на виконання наказу ГУ ДФС у Донецькій області від 11.03.2019 №81-о «Про оголошення наказу ДФС України від 06.03.2019 № 70-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » фінансовим підрозділом ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення по 11.03.2019, компенсацію за невикористану відпустку за 2019 рік (за 8 календарних діб) та грошову допомогу при звільненні.

Для виплати розрахункових ОСОБА_1 . ГУ ДФС у Донецькій області 12.03.2019 до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області (далі - Держказначейство) надано платіжне доручення від 12.03.2019 № 432 на виплату грошового забезпечення на суму 430327,05 грн. (у тому числі розрахункові ОСОБА_1 на суму 119052,45 гри.) та реєстр бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 12.03.2019 № 46, в яке включено бюджетне фінансове зобов`язання за КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» на суму 430327,05 грн. для перерахування в ПАТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою суду від 30.09.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено дану справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 11.11.2019 року судом було поновлено позивачу строк звернення до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу по суті.

Об`єктивно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та повно і всебічно встановивши обставини даної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Наказом Державної фіскальної служби України від 02.10.2017 року № 2328-0 з 03.10.2017 року ОСОБА_1 було призначено на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Донецькій області Головного управління ДФС у Донецькій області.

До цього з 10.07.2000 року він працював в органах податкової міліції (Державної податкової служби), а раніше з 15.08.1995 року працював у органах внутрішніх справ України, що підтверджується записами у його трудовій книжці.

Наказом Державної фіскальної служби України №356 від 06.06.2018 року «Про внесення змін до окремих наказів ДФС» на виконання вимог постанов Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 року №296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» та №297 «Деякі питання діяльності органів Державної фіскальної служби», у зв`язку з погодженням 22.05.2018 року Міністром фінансів України затверджених в.о. Голови ДФС Змін до структур головних управлінь ДФС в областях прийнято рішення:

- про введення в дію Змін до структур головних управлінь ДФС в областях;

- ліквідування в головних управліннях ДФС в областях підрозділів внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у відповідних областях.

На виконання вимог зазначеного наказу ДФС України №356 від 06.06.2018 року Головним управління ДФС у Донецькій області видано від 10.08.2018 № 1426 «Про зміни в організаційній структурі та штатному розписі Головного управління ДФС у Донецькій області».

З метою забезпечення дотримання вимог Положення №114 та виконання пункту 2 наказу ДФС № 356, уповноважено начальників головних управлінь ДФС в областях здійснити заходи щодо персонального попередження осіб начальницького складу підрозділів внутрішньої безпеки не пізніше ніж за два місяці про наступні для них вивільнення у зв`язку зі змінами в організаційних структурах, скороченням чисельності та штату працівників згідно з пунктом 1 статті 40 Кодексу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України та у зв`язку із скороченням посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Донецькій області Головного управління ДФС у Донецькій області Коновала Сергія Васильовича 20.08.2018 попереджено про наступне припинення служби в податкової міліції та звільнення із займаної посади 22.10.2018 року згідно із підпунктом „г пункту 64 Положення № 114, у зв`язку зі скороченням штату, за відсутності можливості подальшого використання на службі.

Крім цього, у вказаному попередженні зазначено про те, що позивач має право згідно з інформацією про вакантні посади, яка оприлюднені на сайті Нацдержслужби та на офіційному суб-сайті ГУ ДФС у Донецькій області запропоновано взяти участь у конкурсі та у разі його успішного проходження бути призначеним на посаду державного службовця ГУ ДФС у Донецькій області та про те, що він може звернутись за допомогою до Державної служби зайнятості або працевлаштуватись самостійно.

Листами від 22.10.2018 №6280/8/05-99-04-02-21 та №6274/8/05-99-04-02- 21 ГУ ДФС у Донецькій області надано до ДФС України довідки Ф-1, копії попереджень про наступне вивільнення працівників управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Донецькій області та списки таких працівників, які попередженні про наступне вивільнення з займаних посад.

Відповідно до номенклатури посад підрозділів податкової міліції Державної фіскальної служби України, затвердженої наказом Державної фіскальної служби від 15.06.2017 № 421 (із змінами), особи начальницького складу підрозділів внутрішньої безпеки відносяться до основної номенклатури ДФС України, тобто призначаються, переміщуються та звільняються Головою ДФС України.

Згідно з п.2 Інструкції про порядок призначення на посади та звільнення з посад осіб начальницького складу податкової міліції ДФС, затвердженої наказом ДФС від 15.06.2017 № 421 (далі - Інструкція № 421), накази ДФС про призначення осіб начальницького складу основної номенклатури ДФС тощо, вводяться в дію (оголошуються) наказами відповідного ГУ ДФС.

11.03.2019 ГУ ДФС у Донецькій області отримано наказ ДФС України від 06.03.2019 року № 70-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » (вих. ДФС України від 06.03.2019 №7494/7/99-99-22-01-03-17, вх. ДФС у Донецькій області від 11.03.2019 №1245/8), відповідно до якого зазначено про те, що: відповідно до Положення № 114 Положення про Державну фіскальну службу України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 26 № 236, наказую звільнити з посади та податкової міліції Державної фіск служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом г (через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі), пункту 64 Положення№ 114 підполковника податкової міліції КОНОВАЛА Сергія Васильовича (М-059806), старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Донецькій області Головного управління ДФС у Донецькій області.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 17 статті 3 Закону № 889, дія Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законодавством.

Проходження служби осіб начальницького складу податкової міліції, в тому числі питання прийняття на службу та звільнення з неї, врегульовані Положенням № 114, яке містить спеціальні норми, відносно КЗпП України щодо позивача.

Відповідно до пунктів 8, 64 Положення №114 дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться у зв`язку із скороченням штатів у разі відсутності можливості використання на службі.

Відповідно до п.2 Інструкції про порядок призначення на посади та звільнення з посад осіб начальницького складу податкової міліції ДФС, затвердженої наказом ДФС від 15.06.2017 № 421 (із змінами), накази ДФС про призначення осіб начальницького складу основної номенклатури ДФС тощо, вводяться в дію (оголошуються) наказами відповідного ГУ ДФС.

Таким чином, 11.03.2019 року управлінням по роботі з персоналом підготовлено наказ від 11.03.2019 року № 81-о «Про оголошення наказу ДФС України від 06.03.2019 № 70-ос «Про звільнення ОСОБА_1 », відповідно до п. 1 якого зазначено: вважати 11 березня 2019 року звільненим з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом «г» (через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі) пункту 64 Положення: підполковника податкової міліції ОСОБА_1 Васильовича (М-059806), старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Донецькій області Головного управління ДФС у Донецькій області.

Посилання відповідачів на те, що трудові відносини та військова служба мають різну правову природу та врегульовані різним законодавством, отже передбачені законодавством про працю норми не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб, судом не приймаються.

Суд звертає увагу сторін на те, що норми КЗпП України у даних правовідносинах є загальними, а норми Положення № 114 та Інструкції № 421) - є спеціальними.

Отже, враховуючи часовий розрив між моментом видачі наказу про звільнення та його надходженням до місця роботи позивача у наказі про звільнення відсутня дата такого звільнення, яка вказана у наказі про оголошення наказу про звільнення, що відповідає положенням Інструкції № 421.

Проте, суд зазначає, що загальні норми трудового законодавства (у даному випадку - КЗпП України), розповсюджують свою дію на правовідносини сторін у даній справі, в частині, що не суперечить та не регулюються спеціальним законодавством (тобто - Положенням № 114 та Номенклатурою № 421).

Суд зазначає, що Положенням № 114 взагалі не врегулювано питання щодо переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та питання проведення розрахунку з особою, що звільняється.

Отже, у вказаних питаннях до правовідносин, що склались між сторонами мають застосовуватись загальні норми КЗпП України.

Частиною шостою статті 43 Конституції України громадянам гарантовано захист від незаконного звільнення.

У статті 1 КЗпП України зазначено про те, що він регулює трудові відносини всіх працівників.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу;

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Всупереч положенням ст. 42 КЗпП України, іншу роботу позивачу в Головному управлінні ДФС у Донецькій області, інших областей чи Державній фіскальній службі Україні позивачу фактично запропоновано не було.

Попередження про звільнення містило вказівку на те, що позивач має право згідно з інформацією про вакантні посади, яка оприлюднені на сайті Нацдержслужби та на офіційному суб-сайті ГУ ДФС у Донецькій області, позивачу було запропоновано взяти участь у конкурсі та у разі його успішного проходження бути призначеним на посаду державного службовця ГУ ДФС у Донецькій області та про те, що він може звернутись за допомогою до Державної служби зайнятості або працевлаштуватись самостійно.

Проте, суд зазначає, що пропозиція 1-им відповідачем позивачу взяти участь у конкурсі та у разі його успішного проходження бути призначеним на посаду державного службовця не є врахуванням переважного права позивача на залишення на роботі.

Матеріали справи не містять доказів існування дій, спрямованих на виконання відповідачами, таких дій як створення комісії з питань скорочення чисельності працівників ГУ ДФС у Донецькій області чи іншого внутрішнього документу, яким було зобов`язано начальників структурних підрозділів провести порівняльний аналіз кваліфікації продуктивності праці підлеглих осіб, за результатами якого здійснити підсумкову оцінку продуктивності та якості роботи та надати її на розгляд Комісії, тощо.

Отже, суд позбавлений можливості оцінити результативність, продуктивність якості роботи позивача у порівнянні з іншими працівниками відповідача.

Проте, відповідачами взагалі не надано суду доказів того, що ними оцінювались кваліфікація чи продуктивність праці позивача.

Враховуючи викладене, з огляду на положення п.2 ч.2 ст. 245 КАС України, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання спірних наказів відповідачів протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що позивача було протиправно звільнено, він повинен бути поновлений саме на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Донецькій області Головного управління ДФС у Донецькій області.

Частина 2 статті 235 КЗпП України встановлює, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

За приписами частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог Податкового кодексу України, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, постанови Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» наказом Міністерства фінансів України № 616 від 17.07.2018 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 р. за № 928/32380 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції ( далі - Порядок № 616), який є спеціальною нормою щодо порядку обчислення та виплати грошового забезпечення позивача.

Відповідно до п.2 розділу 1 вказаного Порядку у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:

місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, встановлене на дату настання події, без урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення. При цьому до місячного грошового забезпечення премія включається у розмірі, нарахованому у місяці, що передує події;

одноденний розмір грошового забезпечення - місячне грошове забезпечення, поділене на кількість календарних днів місяця настання події.

Згідно з п.4 розділу 12 Порядку № 616 особам начальницького складу податкової міліції, звільненим з органів ДФС, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за визначений час вимушеного прогулу грошове забезпечення нараховується виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення, помноженого на кількість календарних днів періоду вимушеного прогулу.

Отже, приймаючи до уваги, те, що відповідно до матеріалів справи розмір грошового забезпечення позивача у березні 2019 року склав 10 090, 58 грн., одноденним розміром грошового забезпечення позивача є 325,50 грн. (10 090, 58 грн. : 31 календарний день у березні 2019 року).

Датою початку вимушеного прогулу є 12 березня 2019 року (день наступний за днем звільнення), а датою прийняття даного рішення суду є 11 листопада 2019 року.

Отже, часом вимушеного прогулу позивача є 245 календарних днів

Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу позивача, який підлягає стягненню з 2-го відповідача на користь позивача складає 79 747,50 грн. (245 календарних днів * 325,50 грн.).

Крім цього, суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Статтями 116 - 117 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Крім цього пункт 3 розділу 12 Порядку № 616 встановлює, що у разі звільнення особи начальницького складу податкової міліції виплата грошового забезпечення проводиться в день звільнення.

Відповідно до наказу ГУ ДФС у Донецькій області від 11 березня 2019 року № 81-о «Про оголошення наказу ДФС України від 06.03.2019 №70-ос «про звільнення ОСОБА_1 » та витягів з табелю обліку використання робочого часу, наявного у матеріалах справи, днем звільнення позивача є 11 березня 2019 року.

У той же час, як зазначають відповідачі у відзиві та як підтверджено матеріалами справи, фінансовим підрозділом 1-го відповідача позивачу було нараховано грошове забезпечення по 11.03.2019 року, компенсацію за невикористану відпустку за 2019 рік (за 8 календарних діб) та грошову допомогу при звільненні (далі - розрахункові).

Для виплати розрахункових позивачу 1-им відповідачем 12.03.2019 року до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області (далі - Держказначейство) надано платіжне доручення від 12.03.2019 № 432 на виплату грошового забезпечення на суму 430327,05 грн. (у тому числі розрахункові ОСОБА_1 на суму 119052,45 гри.) та реєстр бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 12.03.2019 № 46, в яке включено бюджетне фінансове зобов`язання за КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» на суму 430327,05 грн. для перерахування в ПАТ КБ «Приватбанк».

Проте, вказані обставини свідчать про те, що 1-им відповідачем не дотримано вимог КЗпП України та Порядку № 616 щодо розрахунку з працівником у день звільнення, яким є 11 березня 2019 року.

1-й відповідач вчинив всі дії, що від нього залежали щодо перерахування розрахункових коштів позивачу у безготівковому порядку, однак надав відповідне платіжне доручення Держказначейству лише 12.03.2019 року, тобто із простроченням в 1 день.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з 1-го відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку підлягають частковому задоволенню у межах такої затримки в 1 день.

Таким чином, з огляду на положення Порядку № 616 підлягає стягненню з 2-го відповідача на користь позивача 325,50 грн. (1 календарний день * 325,50) за затримку на 1 день проведення розрахунку під час звільнення позивача.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.п. 2.3 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби;

Як встановлено судом вище сума грошового забезпечення позивача за один місяць склала 10 090,58 грн., отже в цій частині та в частині поновлення позивача на посаді рішення підлягає негайному виконанню.

Приймаючи до уваги положення ст. 139 КАС України, з огляду на задоволення вимог про скасування наказів про звільнення, вимог про поновлення на посаді та вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 768,40 грн. підлягають стягненню солідарно, за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Податковим кодексом України, Законом України «Про оплату праці», Порядком виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Державної фіскальної служби України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки розрахунку під час звільнення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Донецькій області від 11 березня 2019 року № 81-о «Про оголошення наказу ДФС України від 06.03.2019 №70-ос «про звільнення ОСОБА_1 ».

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 06.03.2019 р. №70 ос «Про звільнення ОСОБА_1 »;

Поновити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Донецькій області Головного управління ДФС у Донецькій області.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області (вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, м. Маріуполь, Донецька область, 87526, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 79 747 (сімдесят дев`ять тисяч сімсот сорок сім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 12 березня 2019 року по 11 листопада 2019 року.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області (вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, м. Маріуполь, Донецька область, 87526, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 325 (триста двадцять п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку тривалістю в один день.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 10 090 (десять тисяч дев`яносто) гривень 58 (п`ятдесят вісім) копійок, підлягає негайному виконанню.

Рішення складене у повному обсязі 21 листопада 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч