Справа № 640/7690/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 грудня 2019 року № 640/7690/19

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Шевченко Н.М., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

Дочірнє підприємство «Поліграфічний комбінат «Зоря» (надалі по тексту також - позивач, ДП «КП «Зоря») звернулось до суду з адміністративним позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (надалі по тексту також - відповідач, Мінекономрозвитку України), третя особа - ОСОБА_1 , в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в реєстрації авторського права на твір від 22.02.2019 №87802 та зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України зареєструвати службовий твір - Збірка творів образотворчого мистецтва «Художньо-дизайнерське оформлення посвідчення, що призначене для ідентифікації особи» за заявкою від 22.02.2019 №87802.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем безпідставно та необґрунтовано відмовлено у реєстрації авторського права на службовий твір. Крім цього, у спірному рішенні замість ДП «Поліграфічний комбінат «Зоря» зазначено помилково ОСОБА_1 .

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, надав письмовий відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що за результатами розгляду заявки позивача було встановлено, що вона стосується зразка службового посвідчення посадових осіб та працівників органів виконавчої влади, представленого у лицьовому та зворотному ракурсі, що є результатом простої технічної роботи, а не результатом творчої діяльності. Таким чином, спірне рішення є обґрунтованим та не підлягає скасуванню. Щодо позовної вимоги про зобов`язання зареєструвати службовий твір відповідач зауважує, що це буде формою втручання в дискреційні повноваження Мінекономрозвитку.

Крім того, відповідачем подано до суду клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що даний спір є спором про приватне цивільне право, а відтак не є публічно-правовим і не належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Третя особа надала письмові пояснення по справі, в яких підтримала позицію позивача та просила задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні 25.09.2019 представники позивача та відповідача надали пояснення, надалі заявили клопотання про подальший розгляд справи за їх відсутності у порядку письмового провадження.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, сповіщена належним чином про час та місце розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Керуючись частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України судом оголошено про здійснення подальшого судового розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Щодо доводів відповідача про закриття провадження у справі суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема в спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п.7 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

Суд зазначає, що майнові права автора на твір не зумовлюються рішенням про реєстрацію авторського права (відмову у реєстрації, повернення заявки з поданими документами), оскільки майнові права виникають у момент створення твору.

При цьому, в рамках даної справи спір не стосується майнового інтересу права інтелектуальної власності, натомість відповідач виступає виключно як суб`єкт владних повноважень, здійснюючи владно-управлінські функції, зокрема, спір стосується перевірки правомірності процедури прийнятого рішення щодо реєстрації авторського права.

З огляду на викладене, спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 07.08.2019 у справі №826/8250/17 (провадження №К/9901/12749/19).

Щодо суті позовних вимог суд виходить з наступного.

Дочірнім підприємством «Поліграфічний комбінат «Зоря» 22.02.2019 подано заявку №87802 про реєстрацію авторського права на службовий твір «Збірка творів образотворчого мистецтва «Художньо-дизайнерського оформлення посвідчення, що призначене для ідентифікації особи».

Рішенням Міністерства економічного розвитку і торгівлі України відмовлено у реєстрації авторського права на твір за заявкою від 22.02.2019 №87802, оскільки подана заявка не відповідає вимогам ч.1 ст.433 Цивільного кодексу України та вимогам ч.1 ст.8 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Крім цього суд зауважує, що заявка була подана Дочірнім підприємством «Поліграфічний комбінат «Зоря», а рішення відповідачем прийнято відносно ОСОБА_1 .

Закон України «Про авторське право і суміжні права» охороняє особисті немайнові права і майнові права авторів та їх правонаступників, пов`язані із створенням та використанням творів науки, літератури і мистецтва - авторське право, і права виконавців, виробників фонограм і відеограм та організацій мовлення - суміжні права.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» службовий твір - твір, створений автором у порядку виконання службових обов`язків відповідно до службового завдання чи трудового договору (контракту) між ним і роботодавцем.

Судом встановлено, що на підставі авторського договору на використання твору від 19.03.2018 третьою особою виконана робота щодо розроблення збірки творів образотворчого мистецтва «Художньо-дизайнерське оформлення посвідчення, що призначене для ідентифікації особи».

Суб`єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах (ч.5 ст.11 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Процедуру подання заявок на реєстрацію авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, їх розгляду, державної реєстрації, публікації відомостей про цю реєстрацію, видачі свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір, а також ведення Державного реєстру свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір і Державного реєстру договорів, які стосуються права автора на твір, визначає Порядок державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1756 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 5 цього Порядку, зокрема, приймає заявки, подані на реєстрацію, і розглядає їх з метою визначення відповідності вимогам розділів II і III цього Порядку; приймає рішення про реєстрацію авторського права на твір, рішення про реєстрацію договору, який стосується права автора на твір, або обґрунтоване рішення про відмову у реєстрації авторського права на твір, обґрунтоване рішення про відмову у реєстрації договору, який стосується права автора на твір.

Пунктом 17 Порядку передбачено, що заявка про реєстрацію авторського права або договору, який стосується права автора на твір, приймається до розгляду після одержання Мінекономрозвитку усіх документів, визначених пунктами 6 і 7 цього Порядку.

Відповідно до п. 18 Порядку якщо заявка відповідає вимогам розділів II і III цього Порядку, заявнику надсилається відповідне рішення про реєстрацію. В іншому випадку заявнику надсилається обґрунтоване рішення про відмову в реєстрації. При цьому документи, подані заявником на реєстрацію, йому не повертаються.

До заявки було надано всі необхідні документи, що визначені розділом ІІ Порядку та належним чином оформлена матеріальна форма твору, що не заперечується відповідачем.

При цьому, як зазначалось вище, у спірному рішенні вказано, що заявка не відповідає вимогам ч.1 ст.433 Цивільного кодексу України та вимогам ч.1 ст.8 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Відповідно до ч.1 ст.433 Цивільного кодексу України об`єктами авторського права є твори, а саме літературні та художні твори, комп`ютерні програми, компіляції даних (бази даних), якщо вони за добором або упорядкуванням їх складових частин є результатом інтелектуальної діяльності, інші твори.

Згідно з п.1 ст.8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» об`єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме: літературні письмові твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо); виступи, лекції, промови, проповіді та інші усні твори; комп`ютерні програми; бази даних; музичні твори з текстом і без тексту; драматичні, музично-драматичні твори, пантоміми, хореографічні та інші твори, створені для сценічного показу, та їх постановки; аудіовізуальні твори; твори образотворчого мистецтва; твори архітектури, містобудування і садово-паркового мистецтва; фотографічні твори, у тому числі твори, виконані способами, подібними до фотографії; твори ужиткового мистецтва, у тому числі твори декоративного ткацтва, кераміки, різьблення, ливарства, з художнього скла, ювелірні вироби тощо; ілюстрації, карти, плани, креслення, ескізи, пластичні твори, що стосуються географії, геології, топографії, техніки, архітектури та інших сфер діяльності; сценічні обробки творів, зазначених у пункті 1 цієї частини, і обробки фольклору, придатні для сценічного показу; похідні твори; збірники творів, збірники обробок фольклору, енциклопедії та антології, збірники звичайних даних, інші складені твори за умови, що вони є результатом творчої праці за добором, координацією або упорядкуванням змісту без порушення авторських прав на твори, що входять до них як складові частини; тексти перекладів для дублювання, озвучення, субтитрування українською та іншими мовами іноземних аудіовізуальних творів; інші твори.

Згідно з приписами ч.2 ст.16 Закону України «Про авторське право і суміжні права» виключне майнове право на службовий твір належить роботодавцю, якщо інше не передбачено трудовим договором (контрактом) та (або) цивільно-правовим договором між автором і роботодавцем.

Отже, суд погоджується з доводами позивача, що Мінекономрозвитку України формально розглянуло заявку та безпідставно відмовлено у реєстрації авторського права на службовий твір.

До того ж, відповідачем взагалі помилково розглянуто заявку відносно третьої особа, натомість заявку було подано саме Дочірнім підприємством «Поліграфічний комбінат «Зоря».

Крім цього, посилання відповідача на те, що спірний службовий твір є простою технічною роботою є неприйнятним, оскільки відповідно до п.17 Порядку під час розгляду заявки Мінекономрозвитку не проводить експертизу твору і не встановлює факт виникнення авторства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови у реєстрації авторського права на твір за заявкою від 22.02.2019 №87802.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання Міністерство економічного розвитку і торгівлі України зареєструвати службовий твір - Збірка творів образотворчого мистецтва «Художньо-дизайнерське оформлення посвідчення, що призначене для ідентифікації особи» за заявкою від 22.02.2019 №87802 не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

У випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом та не передбачає множинного трактування, суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

У разі, коли суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Важливо розуміти, що дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Під дискреційними повноваженнями суд розуміє сукупність прав та обов`язків, закріплених у встановленому законодавством порядку за органом виконавчої влади, які він застосовує на власний розсуд. Наділивши орган виконавчої влади дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу певну свободу розсуду при прийнятті рішення.

Таким чином, суд не наділений повноваженнями підміняти собою суб`єкт владних повноважень при прийнятті певного рішення та не може втручатись у дискреційні повноваження такого суб`єкта.

Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив передбачене рішення.

У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Отже, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України розглянути повторно заяву про реєстрацію авторського права на службовий твір «Збірка творів образотворчого мистецтва «Художньо-дизайнерського оформлення посвідчення, що призначене для ідентифікації особи» від 22.02.2019 №87802 подану Дочірнім підприємством «Поліграфічний комбінат «Зоря».

З урахуванням зазначеного та встановлених вище обставин, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. (ч. 3 ст. 139 КАС України)

Отже, у даному випадку суд вважає, що судові витрати у частині задоволених позовних вимог підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241 - 246, 255, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у реєстрації авторського права на твір від 22.02.2019 №87802.

Зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України розглянути повторно заяву про реєстрацію авторського права на службовий твір «Збірка творів образотворчого мистецтва «Художньо-дизайнерського оформлення посвідчення, що призначене для ідентифікації особи» від 22.02.2019 №87802 подану Дочірнім підприємством «Поліграфічний комбінат «Зоря».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Позивач: Дочірнє підприємство «Поліграфічний комбінат «Зоря» (04074, м. Київ, вул. Лугова, 1-А, , п/р НОМЕР_1 в АТ «Кредобанк», МФО 325365)

Відповідач: Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (01008, м. Київ, вул. М.Грушевського, 12/2, )

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко