Справа № 560/1551/19
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 560/1551/19

10 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницьк-млин" про винесення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницьк-млин" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хмельницьк-млин" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року, яке залишено в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницьк-млин" задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Хмельницькій області щодо нарахування в інформаційній системі органів ДФС в інтегрованій картці ТОВ "Хмельницьк-млин" пені по податку на додану вартість в сумі 344183,35 грн. Зобов`язано ГУ ДФС у Хмельницькій області відкоригувати в інформаційній системі органів ДФС дані інтегрованої карти ТОВ "Хмельницьк-млин" шляхом виключення пені по податку на додану вартість в сумі 344183,35 грн., нараховану на суму зменшення грошових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницьк-млин" понесені судові витрати (судовий збір) в розмірі 5162,75 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

08 листопада 2019 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницьк-млин" адвоката Гандзюка В.В. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року заяву позивача про відшкодування судових витрат призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Ознайомившись із клопотанням представника позивача про відшкодування витрат на правову професійну допомогу, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Як встановлено з матеріалів справи, між адвокатським бюро "Владислава Гандзюка "Юррес" (надалі - Бюро) та ТОВ "Хмельницьк-млин" (надалі - Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 1-19 від 14.05.2019 року, відповідно до якого Бюро приймає на себе зобов`язання щодо надання професійної правової допомоги Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

В подальшому Додатком №2 до договору про надання правової допомоги №1-19 від 14.05.2019 р., підписаному сторонами 23.09.2019 року, сторонами узгоджено обсяг та порядок оплати правової допомоги Бюро по апеляційному провадженню, відкритому Сьомим апеляційним адміністративним судом за апеляційною скаргою ГУ ДФС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року у справі №560/1551/19. Зокрема, сторони цим додатком погодили наступні ставки:

- за вивчення та аналіз апеляційної скарги, подача до Сьомого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу - 800,00 грн.;

- за участь у судовому розгляді справи в суді апеляційної скарги - 1200 грн.;

- підготовка інших процесуальних документів під час розгляду справи судом апеляційної інстанції (при необхідності) - 800,00 грн.;

- інші правові послуги - 800,00 грн.

Пунктом 3 вказаного Додатку встановлено погодинну оплату роботи адвоката для обчислення гонорару.

На виконання вищевказаного договору, 25.09.2019 року сторонами було складено акт приймання-передачі наданої правової допомоги по договору про надання правової допомоги №1-19 від 14.05.2019 року та Додатку №2 від 23.09.2019 року, відповідно до якого адвокатом надано послуги Товариству на суму 3200 грн. А саме, адвокатом було здійснено вивчення та аналіз апеляційної скарги, підготовка та подача до Сьомого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу, що у своїй сукупності зайняло 4 години роботи.

Окрім того, представник позивача адвокат Гандзюк В.В., зазначаючи про намір взяти участь в судовому розгляді справи в суді апеляційної інстанції, яка у відповідності до умов договору про надання правової допомоги №1-19 від 14.05.2019 року та Додатку №2 від 23.09.2019 року є окремою правовою послугою, просить провести розподіл витрат в сумі 1200 грн. (участь адвоката у судовому розгляді справи)

На підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи судом апеляційної інстанції, представником позивача надано такі документи:

- договір про надання правової допомоги про надання правової допомоги №1-19 від 14.05.2019 року;

- Додаток №2 до договору про надання правової допомоги №1-19 від 14.05.2019 р., підписаному сторонами 23.09.2019 року;

- Акт приймання-передачі наданої правової допомоги по договору про надання правової допомоги №1-19 від 14.05.2019 року та Додатку №2 від 23.09.2019 року, який містить детальний опис робіт (наданих) послуг, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги під час апеляційного розгляду справи №560/1551/19 на суму 3200,00 грн.;

- ордер на надання правничої допомоги.

Дослідивши долучені заявником до заяви докази щодо понесених витрат на правову допомогу у справі №560/1551/19, колегія суддів констатує, що у матеріалах справи відсутні докази щодо фактичної оплати послуг адвоката. Натомість, у Акті приймання-передачі наданої правової допомоги від 25.09.2019 року зазначено, що грошові кошти в сумі 3200,00 грн. підлягають сплаті протягом 10 робочих днів з дати ухвалення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Бюро.

Враховуючи, що постанова суду апеляційної інстанції у даній справі ухвалена 29 жовтня 2019 року, останнім днем строку, погодженого сторонами для сплати грошових коштів за отриману правову допомогу є 08 листопада 2019 року включно.

В даному випадку, надаючи оцінку доводам заявника, судова колегія констатує, що станом на 10 грудня 2019 року жодних доказів в підтвердження фактичної оплати послуг адвоката в сумі 3200 грн. суду не надано.

При цьому, судова колегія апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на співмірність заявленої вартості послуг адвоката тому обсягу робіт, що необхідно було виконати на стадії підготовки заперечень на апеляційну скаргу відповідача. Як засвідчується матеріалами справи ретельне вивчення як самої апеляційної скарги так і підготовка заперечень на неї полегшував факт наявності рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року, в якому вже було надано оцінку всім обставинам справи та наданим сторонами доказам. Апеляційна скарга податкового органу не містила жодних нових обставин окрім тих, що вже були наведені суду першої інстанції у відзиві на позовну заяву.

Стосовно ж понесених позивачем витрат на участь адвоката в судовому розгляді справи судом апеляційної інстанції, судова колегія зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Як вбачається з матеріалів справи, Додатком №2 до договору про надання правової допомоги №1-19 від 14.05.2019 року, сторони узгодили, що вартість однієї години участі адвоката у судовому розгляді справи в суді апеляційної інстанції коштуватиме 1200 грн. У відповідності до протоколу судового засіданні суду апеляційної інстанції з приводу розгляду апеляційної скарги ГУ ДФС у Хмельницькій області, останнє мало місце 29 жовтня 2019 року та тривало 18 хвилин. При цьому заявником жодних розрахунків заявленої сума витрат суду не надано. Матеріали заяви, що є предметом розгляду в даному провадженні, також не містить а ні акту приймання-передання наданої правової допомоги на суму 1200 грн., а ні детального опису наданих послуг на вказану суму, а ні доказів фактичної сплати Клієнтом вказаної суми за отримані послуги на рахунок Бюро.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права особи, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України», пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України», пункт 80 рішення у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, згідно з позицією, сформульованою Верховним Судом у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне приведення укладених до 15 грудня 2017 року договорів у відповідність до вимог діючого КАС України та доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218.

Проте, копії такого журналу до суду не надано.

Вказані вище обставини свідчать про те, що заявником не підтверджено здійсненні витрати на оплату послуг адвоката, які були обумовлені договором №1-19 від 14.05.2019 року про надання правової допомоги та Додатком №2 від 23.09.2019 року.

Як вже зазначалось раніше, згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Окрім того, судова колегія, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, оформлених у встановленому порядку, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, враховуючи викладене, допустимими і належними є лише ті документи на підтвердження оплати витрат на правову допомогу, які відповідають встановленим вимогам.

В даному випадку, судова колегія дійшла висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній адміністративній справі позивачем не обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, апеляційний суд вважає, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг.

Отже, позивачем не доведено дійсність понесених витрат та їх необхідність в межах розглядуваних позовних вимог, їх обгрунтованість та пропорційність відповідно до предмету спору в даній справі.

В той же час, належних доказів розрахунків за адвокатські послуги з адвокатом Гандзюком В.В. матеріали справи не містять.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницьк-млин" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькі барви" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.