Справа № 360/4906/19
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4906/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу від 01.11.2019 ВП № 38187112,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (далі позивач, УПСЗН Сєвєродонецької міської ради) до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі відповідач, УДВС ГТУЮ у Луганській області), в якому позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про накладення штрафу від 01.11.2019 ВП № 38187112.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.11.2018 на адресу позивача від підрозділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області надійшла постанова про відновлення виконавчого провадження від 15.11.2018 по примусовому виконанню виконавчого листа Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.03.2013 № 2-а-80/2010.

На виконання вищевказаної постанови УПСЗН Сєвєродонецької міської ради листом від 23.11.2018 № 11507/03 звернулось по Департаменту соціального захисту населення Луганської облдержадміністрації за відповідними роз`ясненнями в зв`язку з тим, що суму, яка підлягає виплаті, судом не встановлено, а з 01.07.2014 державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не виплачується. Відповіді на цей лист не надходило.

В подальшому листами від 23.11.2018 № 11507/03, від 04.01.2019 № 62/03, від 22.07.2019 № 8592/01, від 07.10.2019 № 10801/01 УПСЗН Сєвєродонецької міської ради неодноразово зверталось до Департаменту соціального захисту населення Луганської облдержадміністрації за відповідними роз`ясненнями, але відповідей не надходило.

Позивач зазначає, що в зв`язку з набранням чинності 01.04.2014 Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні було внесено зміни до Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми, відповідно до якого раніше призначалась та виплачувалась допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зокрема, розділ IV "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" із Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми виключено. Зазначені зміни набрали чинності з 01.07.2014.

Тому УПСЗН Сєвєродонецької міської ради немає можливості виконати рішення суду в зв`язку з відсутністю зазначеного виду допомоги та, відповідно, бюджетних коштів на таку виплату. Тому позивач вважає, що рішення суду не виконано з поважних причин.

Ухвалою суду від 18.11.2019 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 02.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 КАС України.

06.12.2019 від відповідача надійшов відзив на позов (арк. спр. 41-44), в обґрунтування якого останній послався на таке. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що 26.03.2013 на виконання до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області надійшов виконавчий лист Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.03.2013 № 2-а-80/2010 про зобов`язання УПСЗН Сєвєродонецької міської ради нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною - ОСОБА_2 , до досягнення ним трирічного віку у розмірі, визначеному статтею 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», за період з 19.12.2007 по 31.12.2007, з 01.01.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2009 та з 01.01.2010 по 08.02.2010.

27.03.2013 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Надати більш детальну інформацію відносно вказаного виконавчого провадження не є можливим у зв`язку з тим, що всі виконавчі провадження, які перебували на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області, залишилися за місцем попередньої реєстрації, здійснити вивезення майна та виконавчих проваджень на сьогодні не виявляється можливим.

15.11.2018 на адресу відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області надійшла заява від ОСОБА_1 щодо відновлення втраченого виконавчого провадження та дублікат виконавчого листа.

15.11.2018 державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

Державним виконавцем направлено вимогу боржнику щодо стану виконання рішення суду та попереджено про наслідки невиконання рішення суду.

На адресу відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області надійшла відповідь від боржника, з якої встановлено, шо УПСЗН Сєвєродонецької міської ради направлено до Департаменту соціального захисту населення Луганської облдержадміністрації лист щодо роз`яснення виконання вищезазначеного рішення суду у зв`язку з тим, що з 01.07.2014 допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не призначається.

Державним виконавцем неодноразово направлялися вимоги боржнику щодо стану виконання рішення суду з попередженням про наслідки невиконання рішення суду.

23.07.2019 на адресу відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області надійшла відповідь від боржника, з якої встановлено, що УПСЗН Сєвєродонецької міської ради здійснено розрахунок заборгованості на користь ОСОБА_1 у розмірі 10786,36 грн. та направлено запит до Департаменту соціального захисту населення Луганської облдержадміністрації з проханням додаткового фінансування.

24.07.2019 державним виконавцем направлено до Сєвєродонецького міського суду Луганської області заяву про заміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист від 12.03.2013 № 2-а-80/2010.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.10.2019 № 428/8898/18 відмовлено у задоволенні заяви.

01.11.2019 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн.

Відповідач вважає, що відсутність фінансування не доведена документально, не надано доказів вчинення будь-яких дій на отримання фінансування для виконання судового рішення на момент накладення штрафу на боржника.

Відповідач вважає, що жодних законних підстав для задоволення адміністративного позову не існує, тому з посиланням на норми Закону України «Про виконавче провадження» просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача в судове засідання не прибув, просив розглядати справу без його участі (арк. спр. 69).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, у відзиві на позов, окрім іншого, просив розглядати справу без його участі (арк. спр. 38).

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи, що клопотання про розгляд справи за їх відсутності заявили всі учасники справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

На виконанні в відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області перебуває виконавчий лист Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 2-а-80/10 про зобов`язання УПСЗН Сєвєродонецької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним трирічного віку у розмірі, визначеному статтею 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», за період з 19.12.2007 по 31.12.2007, з 01.01.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2009 та з 01.01.2010 по 08.02.2010 (арк. спр. 65-66).

15.11.2018 на адресу відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області надійшла заява від ОСОБА_1 щодо відновлення втраченого виконавчого провадження (арк. спр. 64).

15.11.2018 державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП № 38187112 (арк. спр. 63).

26.12.2018 державним виконавцем на адресу боржника надіслано вимогу, в якій відповідач вимагав від УПСЗН Сєвєродонецької міської ради надати до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області інформацію щодо повного і фактичного виконання рішення суду (арк. спр. 60-61).

Листом від 04.01.2019 № 63/03 УПСЗН Сєвєродонецької міської ради повідомило державного виконавця про те, що боржником зроблено запит до Департаменту соціального захисту населення Луганської облдержадміністрації щодо роз`яснення виконання вищезазначеного рішення суду, оскільки з 01.07.2014 допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не призначається (арк. спр. 58-59).

11.02.2019 державним виконавцем на адресу боржника надіслано вимогу, в якій відповідач вимагав від УПСЗН Сєвєродонецької міської ради надати до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області інформацію щодо повного і фактичного виконання рішення суду (арк. спр. 56-57).

Листом від 22.07.2019 № 8593/01 УПСЗН Сєвєродонецької міської ради повідомило державного виконавця про те, що боржником здійснено розрахунок заборгованості на користь ОСОБА_1 у розмірі 10786,36 грн. та направлено запит до Департаменту соціального захисту населення Луганської облдержадміністрації з проханням додаткового фінансування (арк. спр. 53-54).

24.07.2019 державним виконавцем направлено до Сєвєродонецького міського суду Луганської області заяву про заміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення по справі № 2-а-80/2010 (арк. спр. 48-52), однак ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.10.2019 № 428/8898/18 відмовлено у задоволенні заяви (арк. спр. 43-45).

01.11.2019 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області Галушкою М.В. у виконавчому провадженні № 38187112 винесено постанову про накладення штрафу, відповідно до якої, на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання рішення суду накладено на боржника УПСЗН Сєвєродонецької міської ради штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн (арк. спр. 47). Копію вказаної постанови було скеровано позивачу супровідним листом від 01.11.2019 № 7831, та отримано боржником УПСЗН Сєвєродонецької міської ради 07.11.2019 за вх. № 11584 (арк. спр. 6).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, зі змісту вказаних норм видно, що у разі невиконання боржником без поважних причин рішення суду виконавець зобов`язаний прийняти постанову про накладення штрафу на боржника.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області по справі № 2-а-80/10 в частині зобов`язання УПСЗН Сєвєродонецької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним трирічного віку у розмірі, визначеному статтею 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», за період з 19.12.2007 по 31.12.2007, з 01.01.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2009 та з 01.01.2010 по 08.02.2010, позивачем не виконано.

Водночас, позивач вважає прийняту постанову від 01.11.2019 ВП № 38187112 про накладання штрафу протиправною з огляду на існування поважних причин невиконання боржником вимог рішення суду.

Так, позивач посилається на неможливість виконання рішення суду в зв`язку з відсутністю зазначеного виду допомоги та, відповідно, бюджетних коштів на таку виплату, оскільки в зв`язку з набранням чинності 01.04.2014 Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» було внесено зміни до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», згідно з якого раніше призначалась та виплачувалась допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зокрема, розділ IV «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» із Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» виключено. Зазначені зміни набрали чинності з 01.07.2014. З метою виконання судового рішення УПСЗН Сєвєродонецької міської ради неодноразово зверталося по Департаменту соціального захисту населення Луганської облдержадміністрації за відповідними роз`ясненнями, але відповідей не надходило. Тому УПСЗН Сєвєродонецької міської ради немає можливості виконати рішення суду в зв`язку з відсутністю зазначеного виду допомоги та, відповідно, бюджетних коштів на таку виплату.

Такі доводи позивача щодо відсутності фінансування суд вважає такими, що не можуть бути поважними, у зв`язку з тим, що особа має законне право, а також небезпідставні сподівання на соціальні гарантії та виплати.

Частина друга статті 46 Конституції України визначає, що право на соціальний захист гарантується, у тому числі, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Як наголосив Конституційний Суд України в Рішенні від 25 січня 2012 року N 3- рп/2012, за рахунок бюджетних джерел забезпечується соціальний захист широких верств населення країни, серед яких особи, що отримують пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги. Це зобов`язує державу дотримуватися частин першої, третьої статті 95 Основного Закону України, згідно з якими бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами; держава прагне до збалансованості бюджету України.

Згідно з Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року N 3- рп/2012, однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Відповідно до положень абзаців другого та третього частини першої статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно- правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій; державні соціальні гарантії - це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено у Рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011 Конституційний Суд України, що невід`ємною складовою правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов`язок виконання соціальної політики держави у цій сфері.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року), держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок робітникам з державного бюджету, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Також суд не бере до уваги доводи позивача про відсутність зазначеного виду допомоги, як на одну з підстав для невиконання рішення суду, з огляду на таке.

Як зазначає позивач, з 01.07.2014 розділ IV «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» із Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» виключено, тому відповідач немає бюджетних коштів на такі виплати.

Суд зауважує, що державним виконавцем виконується рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області по справі № 2-а-80/10 про зобов`язання УПСЗН Сєвєродонецької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною за період з 19.12.2007 по 31.12.2007, з 01.01.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2009 та з 01.01.2010 по 08.02.2010, тобто за період, коли такий вид допомоги був передбачений Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Тому суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність бюджетних коштів для виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки в даному випадку призначенням виплати коштів буде виконання рішення суду.

Доводи позивача про те, що судове рішення не виконувалося також з тієї причини, що в ньому не було зазначено розмір допомоги, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки розмір допомоги визначається законом, крім того, у разі незрозумілості судового рішення Управління могло звернутися до суду за роз`ясненням такого рішення.

Окрім того, як встановлено судом, постанова суду по справі № 2-а-80/10 набрала законної сили 12.02.2013 (арк. спр. 65), та 27.03.2013 державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення. При цьому позивачем не наведено жодних поважних причин невиконання рішення суду по справі № 2-а-80/10 у період з 12.02.2013 по цей час та не надано відповідних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Також суд зауважує, що з моменту відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови суду по справі № 2-а-80/10 з 27.03.2013, минуло більше шести років, при цьому станом на час винесення спірної постанови про накладення штрафу УПСЗН Сєвєродонецької міської ради зверталося лише за роз`ясненнями до Департаменту соціального захисту населення Луганської облдержадміністрації, та незважаючи на відсутність відповідних відповідей інші заходи для повного і фактичного виконання рішення суду по справі № 2-а-80/10 позивачем не вживалися (звернення щодо виділення коштів тощо).

Матеріали даної адміністративної справи не містять жодних доказів того, що позивач звертався до суду із заявами про роз`яснення рішення суду та встановлення способу його виконання, що могло б свідчити про вжиття заходів стосовно виконання рішення суду та можливу наявність поважних причин його невиконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову.

Заходів, передбачених статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» позивач також не вживав.

Таким чином, зважаючи на викладене у сукупності, а також приймаючи до уваги те, що за висновком суду відповідач діяв в межах повноважень передбачених чинним законодавством України, у суду відсутні правові підстави для скасування постанови від 01.11.2019 ВП № 38187112 про накладення штрафу.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 129 Конституції України та частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, з урахування встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України суд дійшов висновку, що оскаржена постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області Галушки М.В. від 01.11.2019 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 38187112, винесена правомірно, з дотриманням вимог частини другої статті 63, частини першої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із невиконанням без поважних причин постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі № 2-а-80/10 щодо зобов`язання УПСЗН Сєвєродонецької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним трирічного віку у розмірі, визначеному статтею 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», за період з 19.12.2007 по 31.12.2007, з 01.01.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2009 та з 01.01.2010 по 08.02.2010, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про визнання її незаконною та скасування слід відмовити.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу від 01.11.2019 ВП № 38187112 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.О. Свергун