Справа № 120/968/19-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/968/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук Костянтин Олександрович

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

04 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року (повний текст складено 21 серпня 2019 року у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Тартацької сільської ради Чечельницького району Вінницької області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 (далі - третя особа) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач 20.03.2019 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення 22 сесії 7 скликання Тартацької сільської ради Чечельницького району Вінницької області №324 від 13.12.2018 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для оформлення права власності ОСОБА_2 для ведення індивідуального садівництва.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.08.2019 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що в оскаржуваному рішенні не вказано конкретних ідентифікуючих ознак земельної ділянки для розробки проекту землеустрою якої надається дозвіл, що унеможливлює встановлення точного місцезнаходження земельної ділянки. Також вказав на те, що клопотання ОСОБА_2 не містить місця проживання останнього, у зв`язку з чим, воно мало бути повернуто заявнику.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що бажане ОСОБА_2 місце розташування земельної ділянки та її площа зазначені у викопіюваннях з графічних матеріалів. Така земельна ділянка належить до земель комунальної власності. При цьому, враховуючи, що ОСОБА_2 додав до клопотання копію паспорта з копією довідки ф-13 про реєстрацію місця проживання, то головою ради прийнято рішення про винесення клопотання на розгляд чергової сесії ради.

Позивач подав відповідь на відзив вказавши, що у заяві ОСОБА_2 не просить передати йому у власність земельну ділянку у майбутньому та не зазначає іншої мети для якої бажає виготовити проект землеустрою, що свідчить про те, відповідач, як орган місцевого самоврядування, у оскаржуваному рішенні вийшов за межі вимог зазначених у заяві ОСОБА_2 , а тому, таке рішення є безпідставним та суперечить змісту самої заяви ОСОБА_2 .

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та прийняти нову постанову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

13.12.2018 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Тартацької сільської ради Чечельницького району Вінницької області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,12 гектара по АДРЕСА_1 .

04.03.2019 позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, у якому просив повідомити про наслідки розгляду його заяви від 13.12.2018.

11.03.2019 Тартацька сільська рада Чечельницького району листом повідомила позивача, що за результатами розгляду його заяви від 13.12.2018 сільською радою 20.02.2019 прийнято рішення №340. До листа долучено копію рішення сільської ради.

Так, 20.02.2019 рішенням Тартацької сільської ради №340 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,05 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства по вул АДРЕСА_1 .

На інший запит позивача відповідачем листом від 12.03.2019 повідомлено, що рішенням Тартацької сільської ради №324 від 13.12.2018 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,04 га для ведення індивідуального садівництва громадянину ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з рішенням Тартацької сільської ради №324 від 13.12.2018, яким ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки у власність, яка перебуває у користуванні позивача, останній оскаржив таке рішення до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_2 подано Тартацькій сільській раді відповідне клопотання з усіма необхідними для його розгляду документами, а також відсутністю у сільської ради підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, тому відповідачем, на переконання суду, обґрунтовано прийнято рішення №324, яким надано відповідний дозвіл.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Статтею 25 Закону "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) встановлено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 121 ЗК України вказано, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Тобто, законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2018 ОСОБА_2 звернувся до Тартацької сільської ради Чечельницького району із клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,04 га для ведення індивідуального садівництва, додавши до нього копію паспорта громадянина України, копію довідки про реєстрацію місця проживання вих. №16.1-07/1209 від 31.01.2018, копію посвідчення учасника бойових дій, а також викопіювання з графічних матеріалів із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки та її площі.

За результатами розгляду поданого третьою особою клопотання та доданих до нього документів відповідачем 13.12.2018 прийнято рішення №324, яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,04 га для ведення індивідуального садівництва.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи подання ОСОБА_2 відповідачу відповідного клопотання з усіма необхідними для його розгляду документами, а також відсутністю у сільської ради підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, то відповідачем обґрунтовано прийнято рішення №324, яким надано відповідний дозвіл.

Разом з тим, стосовно того, що оскаржуваним рішенням Тартацької сільської ради №324 від 13.12.2018 позбавлено позивача права на спадщину, до якої належить і земельна ділянка по АДРЕСА_1 б / н, то суд зазначає, що позивачем ні до суду першої інстанції ні до апеляційного суду не надано доказів того, що вказана у рішенні земельна ділянка належала батькові позивача ОСОБА_3 на праві власності або на праві користування чи, що така земельна ділянка належала позивачу на праві користування.

Щодо доводів позивача про те, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 , є частиною належної йому на праві користування земельної ділянки, що знаходиться біля його будинковолодіння, колегія суддів зазначає, що успадкований позивачем житловий будинок знаходиться у АДРЕСА_1, при цьому, доказів перебування на праві користування земельної ділянки поблизу його будинку позивачем не надано.

Відносно тверджень позивача про недотримання відповідачем порядку розгляду клопотання ОСОБА_2 в зв`язку з неповідомленням ОСОБА_1 про час і місце розгляду його клопотання, суд першої інстанції вірно вказав, що ані земельним законодавством України, ані регламентом роботи Тартацької сільської ради 7 скликання не передбачено обов`язку сільської ради повідомляти усіх мешканців села про розгляд таких клопотань.

Стосовно доводів позивача про те, що заява ОСОБА_2 конкретних ідентифікуючих ознак земельної ділянки та не містить адреси проживання заявника суд зазначає, що ОСОБА_2 до клопотання про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою долучено необхідний пакет документ, зокрема копію паспорта громадянина України з копією довідки ф-13 про реєстрацію місця проживання, яка містить адресу позивача та викопіювання з графічних матеріалів із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки та її площі.

Щодо доводів позивача про те, що ОСОБА_2 не просив передати земельну ділянку йому у власність слід зазначити, що у клопотанні заявника останній просить про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому, рішенням Тартацької сільської ради №324 від 13.12.2018, ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки у власність, а не передано земельну ділянку у власність третій особі.

При цьому, суд зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у користування чи власність.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від13.12.2016 в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27.02.2018 в справі №545/808/17 та від 19.06.2018 в справі № 806/2982/17.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не заявлялось вимог щодо оскарження рішення Тартацької сільської ради №340 від 20.02.2019, яким вирішено питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою безпосередньо ОСОБА_1 .

При цьому, рішенням Тартацької сільської ради №324 від 13.12.2018 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,04 га для ведення індивідуального садівництва громадянину ОСОБА_2 .

Отже, отримання третьою особою дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не свідчить про виникнення у такої особи прав стосовно цієї земельної ділянки.

Крім того, статтею 2 КАС України встановлено, що звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. А тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам), є предметом судового захисту.

Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду містить правові наслідки для позивача.

У свою чергу заінтересованість також повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому. Тому для відкриття провадження у справі недостатньо лише твердження позивача, наведеного у позовній заяві, про порушення права, свободи або законного інтересу.

За приписами частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що умовою звернення до суду з позовом про визнання незаконним (протиправним) рішення органу місцевого самоврядування є заінтересованість позивача.

У разі встановлення обставин, що свідчать про очевидну відсутність законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), адміністративний суд не має юрисдикції для розгляду справи і відмовляє у відкритті адміністративного провадження.

Якщо ж очевидних ознак відсутності матеріально-правової зацікавленості на стадії відкриття провадження не встановлено, суд, за наявності інших законних передумов, відкриває провадження. Якщо очевидні ознаки відсутності матеріально-правової зацікавленості виявлені після відкриття провадження, суд має право закрити провадження.

Оскільки йдеться про обмеження доступу до судочинства, очевидність відсутності у позивача законного інтересу повинна бути поза межами обґрунтованого сумніву. Якщо такий сумнів є, він повинен тлумачитися на користь позивача, а отже у цьому випадку суд повинен розглянути справу по суті. Це питання повинно вирішуватися, насамперед, судом першої інстанції, який має широку дискрецію.

Законний інтерес може бути захищено судом, якщо позивач вважає, що його законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду:

а) порушено (щодо протиправних діянь, які мали місце і припинилися);

б) або порушується (щодо протиправних діянь, які тривають);

в) або створюються перешкоди для його реалізації (щодо протиправних діянь, які тривають і є перешкодами для реалізації права в теперішньому або в майбутньому часі);

г) або є інші ущемлення законних інтересів.

З наведеного слідує необхідність з`ясування судом обставин, що свідчать про порушення інтересу. Позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 у справі №522/3665/17, а також Великою Палатою Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 800/489/17, від 16.10.2018 у справі № 9901/415/18, від 06.02.2019 у справі № 9901/815/18.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.