Справа № 640/10444/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г., секретар судового засідання Гордієнко Л.В., за участі представника відповідача Вернигори М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос ЛТД" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

11.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Лотос ЛТД» (надалі - ТОВ «Лотос ЛТД») звернувся до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення від 14.05.2019р. №ІУ 70 про відмову у видачі сертифіката позивачу на об'єкт: «Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва»; про зобов'язання виготовити та видати позивачу сертифікат на об'єкт: «Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва»; зобов'язання відповідача внести відомості про видачу сертифіката ТОВ «Лотос ЛТД» на об'єкт: «Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва» до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що звернувшись 07.05.2019 до відповідача із заявою про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта «Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва» та видачу сертифіката, та надавши відповідачу всі необхідні документи передбачені ч.2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідач прийняв рішення про відмову у видачі сертифіката від 14.05.2019р. № ІУ70, яке, на думку позивача, є протиправним, тому що є невмотивоване і не зрозуміле внаслідок того, що в ньому не зазначено, які саме документи не вистачає для видачі сертифікату.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.08.2019 позовні вимоги задоволено у повному обсязі: визнано протиправним та скасовано рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 14.05.2019р. №ІУ 70 про відмову у видачі сертифіката Товариству з обмеженою відповідальністю «Лотос ЛТД» на об'єкт: «Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва»; зобов'язано Державну архітектурно-будівельну інспекцію України виготовити та видати сертифікат ТОВ «Лотос ЛТД» на об'єкт: «Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва»; зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України внести відомості про видачу сертифіката ТОВ «Лотос ЛТД» на об'єкт: «Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва» до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Приймаючі рішення у справі суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість тверджень відповідача щодо неподання позивачем в межах спірних правовідносин документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката, у зв`язку з чим суд зазначив, що оскаржувана відмова є такою, що прийнята відповідачем протиправно, а тому підлягає скасуванню, а видача позивачу сертифікату та внесення відомостей про його видачу до реєстру є належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача та їх поновлення.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.08.2019 як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач діяв в межах та у спосіб встановлений законом, оскільки позивачем не були подані необхідні документи для прийняття відповідачем рішення про видачу сертифіката, а саме виконавча документація, що є підставою для відмови у видачі сертифікату. Крім того, апелянт зазначив, що задовольняючи інші позовні вимоги суд першої інстанції здійснив втручання до дискреційних повноважень суб'єкта владних повноважень, що є недопустимим.

Відзив позивача обґрунтовано тим, що позивач вирішив справу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для скасування судового рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача у попередньому судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, в судове засідання 03.12.2019 не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про відкладення слухання справи.

Суд розглянув справу за відсутності представника позивача, оскільки відповідно до ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін, які належним чином повідомленні про слухання справи, не є перешкодою розгляду справи за відсутності сторін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 07.05.2019 ТОВ «Лотос ЛТД» звернулось до відповідача із заявою про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта «Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва» та видачу сертифіката, яка було зареєстровано Департаментом дозвільних процедур ДАБІ України 07.05.2019р. за №40-30/0705-16.

До вказаної заяви позивач додав акт готовності об'єкта до експлуатації від 07.05.2019, складений та підписаний за формою, визначеною Додатком 9 до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №461.

За результатами розгляду поданої заяви Державною архітектурно-будівельною інспекцією України прийнято рішення від 14.05.2019р. № ІУ 70 про відмову у видачі сертифіката на об'єкт «Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва».

У вказаному рішенні зазначено, що підставою для відмови зазначено абзац 4 пункту 27 Порядку №461, а саме - неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката.

Вищевказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами, і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1,2, 3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги про скасування рішення відповідача про видачу сертифіката, суд першої інстанції зазначив, що позивач надав всі необхідні документи для отримання сертифікату, проте колегія суддів вважає, що дійсно рішення відповідача про відмову у видачі сертифікату підлягає скасуванню, але лише у зв'язку з тим, що рішення є невмотивованим, не зрозумілим, не конкретизованим, які саме документи не надав позивач для отримання сертифікату.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI визначені правові та організаційні основи містобудівної діяльності, забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів (надалі - Закон №3038 в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 6 Закону № 3038 визначені органи, що здійснюють управління у сфері містобудівної діяльності, архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування (частина 1 статті 6 Закону № 3038).

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 6 Закону № 3038 виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад належать до органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно із частинами другою, четвертою, сьомою статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю відмовляє у видачі сертифіката з таких підстав:

- неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката;

- виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

- невідповідність об`єкта проектній документації на будівництво такого об`єкта та/або вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил;

- невиконання вимог, передбачених Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" , щодо оснащення будівлі вузлами обліку відповідних комунальних послуг.

Відмова у видачі сертифіката надається замовникові у строк, передбачений для його видачі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 затверджено Порядок з питань прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» (надалі - Порядок № 461), який визначає механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Згідно з пунктами 23-27 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, сертифікат видається органом державного архітектурно-будівельного контролю за формою, наведеною у додатку 7 до цього Порядку.

Для отримання сертифіката замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта та видачу сертифіката за формою, наведеною у додатку 8 до цього Порядку, до якої додається акт готовності об`єкта до експлуатації за формою згідно з додатком 9 до цього Порядку.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю приймає подані замовником заяву, акт готовності об`єкта до експлуатації та вчиняє дії у межах чинного законодавства щодо з`ясування питання достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об`єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, за результатами яких складається довідка за формою, наведеною у додатку 10 до цього Порядку.

Під час розгляду питання прийняття в експлуатацію об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, орган державного архітектурно-будівельного контролю має право оглядати об`єкт із здійсненням фото- та відеофіксації, відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати проектну та виконавчу документацію, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, отримувати матеріали, відомості, довідки, пояснення з питань, що виникають під час огляду об`єкта, та залучати в разі потреби установи, організації, у тому числі громадські об`єднання осіб з інвалідністю, державні органи (їх консультативно-дорадчі органи).

У разі потреби під час розгляду питань, пов`язаних з видачею сертифіката, орган державного архітектурно-будівельного контролю може звернутися до державних органів з метою отримання відповідних висновків, що стосуються об`єкта будівництва.

Неподання таких висновків у встановлений строк не є підставою для продовження строку видачі сертифіката або відмови в його видачі.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви приймає рішення про видачу сертифіката або про відмову в його видачі.

Сертифікат виготовляється в одному примірнику та видається замовнику (уповноваженій ним особі), який має зберігати його протягом всього періоду експлуатації об`єкта.

Підставою для відмови у видачі сертифіката є:

неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката;

виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

невідповідність об`єкта проектній документації на будівництво такого об`єкта та/або вимогам будівельних норм, стандартів і правил.

У разі прийняття рішення про відмову у видачі сертифіката орган державного архітектурно-будівельного контролю надсилає замовнику (його уповноваженій ним особі) протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви рішення з обґрунтуванням причин відмови за формою згідно з додатком 11 до цього Порядку.

Системний аналіз наведених норм дає можливість стверджувати, що відповідач мав право відмовити позивачу у видачі сертифікату лише з підстав визначених законодавством.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач подав до відповідача 07.05.2019 заяву про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта «Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва» та видачу сертифіката, та дододав до заяви акт готовності об'єкта до експлуатації від 07.05.2019.

Отже, позивач надав документи визначені п.25 Порядку № 461.

Проте, відповідач відмовляючи у видачі сертифікату зазначив, що позивач не подав документи, необхідні для прийняття рішення про видачу сертифікату.

Лише в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що позивач не подав виконавчу документації, проте в своєму рішенні вказане не зазначив.

Колегія суддів наголошує, що враховуючи положення ч.2 ст.2 КАС України, суд перевіряє, що прийняте оскаржуване рішення суб'єктом владних повноважень є розсудливим, вмотивованим та зрозумілим, оскільки невмотивоване рішення суб'єкта владних повноважень є незаконним та протиправним тому, що зі змісту рішення не вбачається розсуд відповідача.

Отже, суд першої інстанції правильно скасував протиправне рішення відповідача про відмову у видачі сертифікату.

Щодо інших висновків суду першої інстанції з приводу решти позовних вимог, які суд першої інстанції визнав як обґрунтованими, колегія суддів зазначає, що вважає їх помилковими, оскільки суд першої інстанції здійснив втручання в дискреційні повноваження відповідача.

Як зазначено вище, законодавством встановлено (абз.2 п.25 Порядку № 461), що під час розгляду питання прийняття в експлуатацію об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, орган державного архітектурно-будівельного контролю має право оглядати об`єкт із здійсненням фото- та відеофіксації, відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати проектну та виконавчу документацію, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, отримувати матеріали, відомості, довідки, пояснення з питань, що виникають під час огляду об`єкта, та залучати в разі потреби установи, організації, у тому числі громадські об`єднання осіб з інвалідністю, державні органи (їх консультативно-дорадчі органи).

Отже, скасовуючи рішення про відмову у видачі сертифікату, відповідач має прийняти вмотивоване рішення, а перед цим отримати необхідні документи, виконавчу документацію, вчинити дії у межах чинного законодавства щодо з'ясування достовірності відомостей у поданих документах (п.25 Порядку № 461), в разі необхідності призначити експертизу, тощо, а після аналізу наданих документів вже прийняти вмотивоване рішення, тобто у відповідача виникає обставина альтернативної поведінки в залежності від обставин, які виникнуть у подальшому.

Таким чином, колегія суддів, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі припустився помилки.

Доводи апелянта в цій частині заслуговують на увагу.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Також колегією суддів було враховано висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 20.10.2011 р. по справі «Рисовський проти України», в якому ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім того, перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги, судова колегія також зазначає, що відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, застосування у даній справі способу захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача виготовити та видати сертифікат є втручанням в його дискреційні повноваження.

Разом з тим, у рішенні від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Статтею 317 КАС України визначені підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що внаслідок порушення норм матеріального права, суд першої інстанції неправильно вирішив справу за суттю частини вимог, тому рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені частини позовних вимог, отже апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Повний текст постанови виготовлено 09.12.2019.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2019 р. - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос ЛТД" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - скасувати в частині зобов'язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України виготовити та видати сертифікат Товариству з обмеженою відповідальністю «Лотос ЛТД» на об'єкт: «Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва» та зобов'язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України внести відомості про видачу сертифіката Товариству з обмеженою відповідальністю «Лотос ЛТД» на об'єкт: «Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва» до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. У задоволенні позовних вимог в цій частині - відмовити.

В решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2019 р. - залишити без змін.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос ЛТД» (04116, м. Київ, вул. Маршала Рибалка, буд. 10/8, офіс 2; ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26; ) судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

А.Г. Степанюк