Справа № 826/14306/18
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Асат» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Асат» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 липня 2018 року №2.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представником позивача було подано відзив на апеляційну скаргу, за містом якого позивачем зазначено, що судом першої інстанції повно та всебічно встановлені обставини у справі, надано вірну оцінку спірним господарським операціям позивача по використанню роялті, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу від 11.04.2018 №6164 посадові особи відповідача здійснили документальну позапланову виїзну перевірку дотримання позивачем вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2014 по 31.12.2017. За наслідками перевірки складений акт від 20 червня 2018 року №405/26-15-14-02-01/14326366 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ "АСАТ" (далі - акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 5, 21 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання", затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року №20, в результаті чого занижено суму податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 6 331 999,00 грн., в тому числі за 2016 рік на суму 2 009 080,00 грн., за 2017 рік на суму 4 322 919,00 грн.

Вказані в акті перевірки порушення обґрунтовані безпідставним заниженням задекларованих показників у рядку 2120 "Інші операційні доходи" звітів про фінансові результати та рядок 02 "Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (+,-)" податкової декларації з податку на прибуток підприємства на загальну суму 31 462 694,00 грн., в тому числі за 2016 рік на суму 9 456 200,00 грн., за 2017 рік на суму 22 006 494,00 грн. у зв`язку з тим, що позивач протягом перевіреного періоду використовував у власній господарській діяльності відповідно до укладених договорів на отримання невиключних ліцензій на використання торговельних марок з І.Ф.Ф.Л. Лісенсінг Компані Лімітед, торговельні марки "Асат", "Чистим-Блистим", "HightFoam", "Noble" без відповідного нарахування в бухгалтерському обліку отриманих послуг та виплати доходу. Таким чином перевіркою встановлено безоплатне отримання послуг у вигляді безоплатного користування знаками для товарів і послуг (торговельними марками).

На підставі акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення від 16 липня 2018 року №2, яким за порушення пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 5, 21 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року №20, ТОВ «АСАТ» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, на 7 914 999,00 грн., у тому числі за основним платежем на 6 331 999,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 583 000,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Наведені правові норми вказують, що визначальною умовою правомірності формування показників податкової звітності з податку на прибуток є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «АСАТ» (ліцензіат) та компанією-нерезидентом І.Ф.Ф.Л. Лісенсінг Компані Лімітед (Кіпр) (ліцензіар) укладено наступні договори про використання невиключної ліцензії на використання знаків для товарів і послуг, предметом яких є невиключна ліцензія на використання торговельної марки, зазначеної в ліцензійному договорі, на території України шляхом нанесення її на будь-який товар, для якого торгівельну марку зареєстровано, упаковку, в якій міститься товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бірку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торгівельної марки з метою пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення), застосування торгівельної марки в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет, у тому числі в доменних іменах:

від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-01 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "HIGHFOAM"; від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-02 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "АСАТ"; від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-03 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "NOBLE"; від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-04 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "ЧИСТИМ-БЛИСТИМ";

від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-01 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "HIGHFOAM"; від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-02 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "АСАТ"; від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-03 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "NOBLE"; від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-04 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "ЧИСТИМ-БЛИСТИМ";

від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-01 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "HIGHFOAM"; від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-02 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "АСАТ"; від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-03 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "NOBLE"; від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-04 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "ЧИСТИМ-БЛИСТИМ".

Згідно з пунктом 1.3 вказаних договорів, що містять однотипні умови, ліцензіар за плату (далі по тексту договору - роялті) та на умовах, викладених у цьому договорі, надає невиключну ліцензію на використання торгівельної марки.

Відповідно до пункту 2.1 договорів від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-01 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "HIGHFOAM"; від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-02 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "АСАТ"; від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-03 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "NOBLE"; від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-04 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "ЧИСТИМ-БЛИСТИМ" ліцензіат за надану йому невиключну ліцензію, що обумовлена пунктом 1.3 договору, приймає на себе зобов`язання незалежно від інших виплат за кожен період дії цієї ліцензії виплачувати ліцензіару роялті у розмірі 45 000,00 євро; відповідно до пункту 2.1 договорів від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-01 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "HIGHFOAM"; від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-02 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "АСАТ"; від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-03 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "NOBLE"; від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-04 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "ЧИСТИМ-БЛИСТИМ" ліцензіат за надану йому невиключну ліцензію, що обумовлена пунктом 1.3 договору, приймає на себе зобов`язання незалежно від інших виплат за кожен період дії цієї ліцензії виплачувати ліцензіару роялті у розмірі 15 000,00 євро; відповідно до пункту 2.1 договорів від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-01 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "HIGHFOAM"; від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-02 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "АСАТ"; від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-03 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "NOBLE"; від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-04 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "ЧИСТИМ-БЛИСТИМ" ліцензіат за надану йому невиключну ліцензію, що обумовлена пунктом 1.3 договору, приймає на себе зобов`язання незалежно від інших виплат за кожен період дії цієї ліцензії виплачувати ліцензіару роялті у розмірі 15 000,00 євро.

Додатковими угодами №1 від 05 березня 2017 року до ліцензійних договорів від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-01 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "HIGHFOAM"; від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-02 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "АСАТ"; від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-03 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "NOBLE"; від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-04 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "ЧИСТИМ-БЛИСТИМ"; додатковими угодами №1 від 03 березня 2017 року до ліцензійних договорів від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-01 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "HIGHFOAM"; від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-02 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "АСАТ"; від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-03 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "NOBLE"; від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-04 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "ЧИСТИМ-БЛИСТИМ"; та додатковими угодами №1 від 06 січня 2016 року до ліцензійних договорів від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-01 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "HIGHFOAM"; від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-02 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "АСАТ"; від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-03 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "NOBLE"; від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-04 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "ЧИСТИМ-БЛИСТИМ" змінено пункт 2.2 ліцензійних договорів шляхом збільшення строку оплати роялті, обумовленого пунктом 2.1, протягом 3 років від дати виставлення рахунку за вищевказаний період, у якому діяла невиключна ліцензія.

На виконання умов договорів сторонами складено та підписано акти приймання-передачі послуг від 31 березня 2016 року, від 30 вересня 2016 року, від 30 червня 2016 року до договорів від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-01 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "HIGHFOAM"; від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-02 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "АСАТ"; від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-03 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "NOBLE"; від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-04 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "ЧИСТИМ-БЛИСТИМ"; акти приймання-передачі послуг від 31 грудня 2015 року за договорами від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-01 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "HIGHFOAM"; від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-02 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "АСАТ"; від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-03 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "NOBLE"; від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-04 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "ЧИСТИМ-БЛИСТИМ".

Актів приймання-передачі послуг за договорами від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-01 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "HIGHFOAM"; від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-02 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "АСАТ"; від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-03 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "NOBLE"; від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-04 про використання невиключної ліцензії на використання знаку для товарів і послуг "ЧИСТИМ-БЛИСТИМ" матеріали справи не містять.

Відповідно до листів від 05 січня 2017 року №1/1, від 04 січня 2018 року №1/1 позивач звернувся до І .Ф.Ф. Л. Лісенcінг Компані Лімітед з проханням надати оригінали інвойсів та актів приймання-передачі послуг за відповідними ліцензійними договорами за період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2016 року, за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Крім того, позивач звертався до І. Ф.Ф. Л. Лісенcінг Компані Лімітед листами з проханням надати відстрочку оплати згідно договорів у зв`язку з тяжким фінансовим становищем. Матеріали справи містять копії свідоцтв на знак для товарів і послуг.

Відповідно до звіту І.Ф.Ф. Л. Лісенcінг Компані Лімітед від 31 грудня 2016 року доходи за ліцензійними договорами з позивачем включено до доходів нерезидента зі сплатою податку на прибуток на території Кіпру у складі доходів від ліцензування, про що також свідчить висновок незалежного аудитора - компанії "С.Єфстатіу Аудит Лтд".

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що протягом перевіреного періоду позивач використовував знаки для товарів і послуг "HIGHFOAM", "АСАТ", "NOBLE", "ЧИСТИМ-БЛИСТИМ" згідно укладених з І.Ф .Ф. Л. Лісенсінг Компані Лімітед договорів. При цьому, позивачем не заперечується, що за укладеними з І.Ф.Ф. Л. Лісенсінг Компані Лімітед договорами оплата не здійснювалась, що також підтверджується картками бухгалтерських рахунків 312 "Поточні рахунки в іноземній валюті", 632 "Розрахунки з іноземними постачальниками", 377 "Розрахунки з іншими дебіторами".

Відповідач під час проведення перевірки дійшов висновку про безоплатне отримання позивачем послуг у вигляді безоплатного користування знаками для товарів і послуг та їх невідображення в податковому обліку, оскільки позивачем не проведено розрахунки з І.Ф .Ф.Л . Лісенсінг Компані Лімітед.

Згідно з підпунктом 14.1.13 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України безоплатно надані товари, роботи, послуги: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

В свою чергу, відповідно до пунктів 5, 21 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України 29 листопада 1999 року №290, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню.

Якщо безоплатно отриманий актив забезпечує надходження економічних вигід протягом кількох звітних періодів, то доходи визнаються на систематичній основі (наприклад, у сумі нарахованої амортизації) протягом тих звітних періодів, коли надходять відповідні економічні вигоди.

Пунктом 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року №20, зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Аналізуючи надані позивачем договори від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-01, №ILC-ACT/2015-02, №ILC-ACT/2015-03, №ILC-ACT/2015-04, від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-01, №ILC-ACT/2016-02, №ILC-ACT/2016-03, №ILC-ACT/2016-04, від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-01, №ILC-ACT/2017-02, №ILC-ACT/2017-03, №ILC-ACT/2017-04, суд зазначає, що умовами договорів передбачено сплату грошової компенсації (роялті) за користування невиключними ліцензіями на користь І .Ф.Ф. Л. Лісенсінг Компані Лімітед. При цьому, шляхом укладання додаткових угод позивачу збільшено строки оплати за вказаними договорами.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, відповідачем під час розгляду справи не надано будь-яких доказів на підтвердження безоплатного отримання позивачем послуг за укладеними з І. Ф.Ф. Л. Лісенсінг Компані Лімітед договорами.

Водночас, позивачем було надано пояснення щодо нездійснення розрахунків та, відповідно, невідображення у бухгалтерському обліку по операціям з Ф. Ф.Л . Лісенсінг Компані Лімітед на підтвердження чого надано відповідні докази.

Так, укладаючи з Ф. Ф.Л . Лісенсінг Компані Лімітед договори від 01 жовтня 2015 року №ILC-ACT/2015-01, №ILC-ACT/2015-02, №ILC-ACT/2015-03, №ILC-ACT/2015-04, від 01 січня 2016 року №ILC-ACT/2016-01, №ILC-ACT/2016-02, №ILC-ACT/2016-03, №ILC-ACT/2016-04, від 01 січня 2017 року №ILC-ACT/2017-01, №ILC-ACT/2017-02, №ILC-ACT/2017-03, №ILC-ACT/2017-04 та додаткові угоди, позивач взяв на себе зобов`язання за кожен період дії ліцензії сплачувати роялті у сумах, визначених умовами договорів, протягом 90 календарних днів від дати виставлення рахунків за кожен період, в якому діяла невиключна ліцензія. Як зазначено позивачем, у зв`язку з тим, що І. Ф.Ф. Л. Лісенсінг Компані Лімітед не були надані в оригіналі документи (інвойси, акти приймання-передачі послуг), у позивача були відсутні підстави для відображення в обліку збільшення заборгованості за надані послуги, на підтвердження чого надано листи до І .Ф.Ф.Л . Лісенсінг Компані Лімітед з проханням надати оригінали інвойсів.

При цьому, в спростування доводів відповідача про те, що І. Ф.Ф. Л. Лісенсінг Компані Лімітед не нараховано позивачу пеню відповідно до пункту 4.1 укладених договорів та не виставлено вимогу щодо її сплати, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для нарахування пені у зв`язку зі збільшенням строків для сплати роялті шляхом укладення додаткових угод.

Крім того, до повноважень контролюючого органу не належить нарахування пені як виду господарських санкцій за невиконання чи неналежне виконання господарських зобов`язань.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю оригіналів первинних документів на підтвердження надання послуг за ліцензійними договорами у позивача були відсутні підстави для відображення в регістрах бухгалтерського обліку суми заборгованості перед І .Ф.Ф. Л. Лісенсінг Компані Лімітед та, як наслідок, суми зобов`язань та збільшення витрат у звіті про фінансові результати.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності у позивача правових підстав для відображення у регістрах бухгалтерському обліку сум заборгованості за укладеними з І .Ф.Ф. Л. Лісенсінг Компані Лімітед договорами та, як наслідок, відсутні підстави для збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, на 7 914 999,00 грн., у тому числі за основним платежем на 6 331 999,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 583 000,00 грн.

Враховуючи викладене, позивачем правомірно не відображено суму податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 6 331 999 грн., в тому числі за 2016 рік на суму 2 009 080 грн., за 2017 рік на суму 4 322 919 грн. по операціям відповідно до укладених договорів на отримання невиключних ліцензій на використання торговельних марок з І.Ф .Ф .Л. Лісенсінг Компані Лімітед, у звязку з чим, висновки акта перевірки про заниження грошових зобов`язань з податку на прибуток є передчасними, а збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток - протиправним.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 16 липня 2018 року №2 є протиправними та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку