Справа № 280/4029/19
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

09 грудня 2019 року (12:46) Справа № 280/4029/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калашник Ю.В., секретар судового засідання Стовбур А.Ю., за участю представника позивача - Дуди С.В., представника відповідача - Циганова В.В.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ «МТВ - ПЛЮС» (юридична адреса: 72350, Запорізька область, Мелітопольський район, смт. Мирне, вул. Комсомольська, буд. 3; адреса для листування: 72311, Запорізька область, м. Мелітополь, пров. Б. Хмельницького, буд. 70, ) до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення (юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Прорізна, буд. 2, ) про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання утриматися від вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ «МТВ - ПЛЮС» (далі- позивач) до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо призначення та проведення перевірок позивача з питань дотримання програмної концепції у попередній редакції, що діяла до подання заяви про переоформлення ліцензії у частині програмної концепції (прийнята та зареєстрована Національною радою за вх. № 4/408 від 10.04.2018);

2) зобов`язати відповідача утриматися від вчинення таких дій у подальшому, а саме: не призначати проведення перевірок позивача з питань дотримання програмної концепції у попередній редакції, що діяла до подання заяви (прийнята та зареєстрована Національною радою за вх. № 4/408 від 10.04.2018 року) про переоформлення ліцензії у частині програмної концепції.

У підготовчому засіданні 15.10.2019 позивач надав суду уточнений адміністративний позов, який прийнятий судом.

В уточненому позові просить суд:

1) визнати бездіяльність відповідача по відмові у розгляді заяви позивача №20 від 03.04.2018 про переоформлення ліцензії за встановленою формою (зареєстрована відповідачем за вх. № 4/408 від 10.04.2018) та дії відповідача щодо призначення та проведення перевірок позивача з питань дотримання програмної концепції у попередній редакції, що діяла до подання заяви про переоформлення ліцензії у частині програмної концепції (зареєстрована відповідачем за вх. № 4/408 від 10.04.2018) протиправними;

2) зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій у подальшому, а саме: не призначати проведення перевірок позивача з питань дотримання програмної концепції у попередній редакції, що діяла до подання заяви про переоформлення ліцензії у частині програмної концепції (зареєстрована Національною радою за вх. № 4/408 від 10.04.2018).

Разом із уточненим адміністративним позовом позивач надав суду заяву про поновлення строку звернення до суду, у якій зазначає, що ліцензія на мовлення є документом дозвільного характеру. Оскільки відповідач не розглянув заяву позивача №20 від 03.04.2018 про переоформлення ліцензії за встановленою формою (зареєстрована відповідачем за вх. № 4/408 від 10.04.2018), то у даному випадку застосовується принцип мовчазної згоди. Також позивач зазначає, що відповідачем прийняте рішення від 07.02.2019 №131, яким позивачу оголошено попередження, яке позивачу не надсилалось. Про наявність рішення позивач дізнався у серпні 2019 року. Саме тоді позивач і дізнався про порушення його прав, свобод та законних інтересів.

У підготовчому засіданні 15.10.2019 оголошувалась перерва для надання відповідачу строку для надання відзиву на уточнений адміністративний позов.

29.10.2019 відповідачем разом із відзивом на позов надано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

У підготовчому засіданні 09.12.2019 відповідач клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримав та зазначив, що про проведення перевірки, за наслідками якої відповідачем прийняте рішення №131 від 07.02.2019 позивачу було відомо. Така перевірка проведена на підставі наказу від 06.12.2018 №2160. Рішення про проведення перевірки позивачу надсилалось. Крім того, всі рішення відповідача оприлюднюються на офіційному сайті в розділі «Рішення». Крім того, керівництво ТОВ«ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ «МТВ - ПЛЮС» повністю забезпечило умови для проведення перевірки, завчасно підготовлено всі документи. З актом проведення перевірки від 18.12.2018 директор ТОВ «ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ «МТВ - ПЛЮС» ознайомлений, про що свідчить його підпис. Відтак, позивач дізнався про можливе порушення своїх прав ще в грудні 2018 року. Щодо заяви позивача №20 від 03.04.2018 про переоформлення ліцензії за встановленою формою (зареєстрована відповідачем за вх. № 4/408 від 10.04.2018), представник відповідача зазначив, що після спливу 30 денного строку з моменту подання такої заяви, у разі не отримання відповідної відповіді на неї позивач мав звернутись до суду із відповідним позовом про визнання протиправною бездіяльності. Проте, позивач звернувся до суду лише у серпні 2019 року. Щодо твердження представника позивача про застосування принципу мовчазної згоди, то представник відповідача зазначив про неможливість у даному випадку керуватись таким принципом, оскільки принцип мовчазної згоди не поширюються на відносини у сфері ліцензування. Таким чином, оскільки заява позивачем подана ще у квітні 2018 року, відповіді на неї позивач у встановлений 30 денний строк не отримав, то відповідно саме з цього моменту позивач мав звернутись до суду. Таким чином вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Представник позивача проти такого клопотання заперечив. Зазначив, що заява позивача від 03.04.2018 про переоформлення ліцензії за встановленою формою отримана відповідачем 10.04.2018, проте жодної відповіді не таку заяву не надано. Тому позивач вважав, що за принципом мовчазної згоди така заява задоволена. Про те, що така заява не задоволена позивач дізнався отримавши у серпні 2019 року рішення №131 від 07.02.2019 про оголошення позивачу попередження. Тому вважає, що строк звернення до суду позивачем не пропущений.

Суд вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду, а позовна заява підлягає залишенню без розгляду через наступне.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Досліджуючи питання строку звернення до суду, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані". Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Отже, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03.04.2008, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави".

Суд зазначає, що безпідставне поновлення строку на оскарження є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо справедливого судового розгляду. Європейський суд з прав людини визначив, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28.10.2004).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (п.41 рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008).

Так, судом встановлено, що позивач здійснює діяльність у сфері телевізійного мовлення на підставі ліцензії НР №00523-м, строком дії до 25.07.2023.

03.04.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про переоформлення ліцензії на мовлення. Заява отримана відповідачем та зареєстрована за вх. № 4/408 від 10.04.2018.

Листом від 04.06.2018 №17/683 відповідач повідомив позивача про необхідність надання додаткових документів, необхідних для розгляду заяви про переоформлення ліцензії на мовлення, а саме: програмну концепцію мовлення, оформлену на бланку нового зразка.

Листом від 07.06.2018 позивач надіслав відповідачу таку концепцію.

Рішення про переоформлення позивачу ліцензії на мовлення не приймалось.

Позивач зазначав, що з огляду на відсутність будь-якого рішення відповідача щодо переоформлення ліцензії на мовлення, позивач сприйняв це як «мовчазну згоду» та здійснював діяльність з урахуванням поданої заяви про переоформлення ліцензії на мовлення.

Про те, що заява позивача про переоформлення ліцензії на мовлення від 03.04.2018 не задоволена відповідачем, як зазначає представник позивача, дізнався у серпні 2019 року отримавши рішення від 07.02.2019 №131, яким позивачу оголошено попередження.

Суд критично ставиться до твердження представника позивача щодо причин пропуску строку звернення до суду через те, що на думку позивача у цьому випадку має застосовуватись принцип «мовчазної згоди».

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», у разі зміни даних, передбачених частиною третьою цієї статті або абзацами п`ятим і шостим частини четвертої статті 27 цього Закону, ліцензіат подає Національній раді заяву про переоформлення ліцензії на мовлення за встановленою Національною радою формою.

Заява про переоформлення ліцензії у зв`язку з намірами ліцензіата змінити організаційні чи технічні характеристики мовлення розглядається у місячний термін з дати її надходження. За результатами розгляду Національна рада приймає рішення про внесення змін до ліцензії та відповідне переоформлення ліцензії або про відмову у внесенні змін до ліцензії.

Заява позивача від 03.04.2018 про переоформлення ліцензії за встановленою формою отримана відповідачем 10.04.2018, листом від 04.06.2018 №17/683 відповідач повідомив позивача про необхідність надання додаткових документів, листом від 07.06.2018 позивач надіслав відповідачу додаткові документи.

Рішення про внесення змін до ліцензії та відповідне переоформлення ліцензії або про відмову у внесенні змін до ліцензії за наслідками розгляду заяви позивача від 03.04.2018 відповідачем не прийняте.

Таким чином, оскільки за приписами Закону України «Про телебачення і радіомовлення» строк розгляду заяви про переоформлення ліцензії становить 1 місяць, така заява подана ще у квітні 2018 року, відповідного рішення не прийняте, то позивачем порушений встановлений КАС України шестимісячний строк звернення до суду.

Щодо твердження представника позивача про необхідність застосування принципу мовчазної згоди, то суд зазначає наступне.

Оскільки судом не здійснюється розгляд справи по суті, то суд не надає оцінку твердження представника позивача щодо застосування принципу мовчазної згоди, та зазначає наступне.

На підстав наказу від 06.12.2018 відповідачем проведена перевірка позивача, за наслідками якої відповідачем складений акт від 19.12.2018. Акт отриманий та підписаний директором ТОВ «ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ «МТВ - ПЛЮС» Шостак О . Л.

У акті перевірки зафіксовані порушення позивачем приписів ст. 27, 28, 59 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», а саме, ретрансляція не передбаченою ліцензією програмного мовлення програм; формат не відповідає ліцензійним умовам.

Також у акті зазначено, що позивач не дотримується умов ліцензії, а також зазначено про надання позивачем заяви про переоформлення ліцензії на мовлення.

Таким чином, позивач, ознайомившись зі змістом акту перевірки та виявленими порушеннями фактично став обізнаний про те, що заява про переоформлення ліцензії на мовлення від 03.04.2018 не задоволена. Відтак, навіть у випадку застосування до спірних правовідносин принципу мовчазної згоди, суд вважає що позивач був обізнаний про незадоволення його заяви від 03.04.2018 відповідачем принаймні під час ознайомлення з актом перевірки.

Таким чином, про той факт, що відповідач, на думку позивача, здійснив протиправну бездіяльність не розглянувши у відповідності до вимог Закону України «Про телебачення і радіомовлення» заяву позивача, позивач дізнався зі змісту акту перевірки від 19.12.2018.

Також, суд не погоджується із твердженням представника позивача щодо необізнаності про проведення перевірок позивача.

Так, відповідно до протоколу засідання Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення від 07.02.2019 №2, директор ТОВ «ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ «МТВ - ПЛЮС» Шостак О.Л. був присутнім під час розгляду питання про результати перевірки позивача. На засіданні 07.02.2019 Шостак О.Л. виступав. Також, на цьому ж засіданні було вирішено оголосити позивачу попередження за порушення ст. 27, 28, 59 Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Відтак, твердження представника позивача про те, що про наявність рішення №131 від 07.02.2019 про оголошення попередження позивач дізнався лише у серпні 2019 року не відповідають дійсності.

Крім того, суд додатково зазначає, що всі рішення відповідача про проведення перевірок оприлюднюються на офіційному веб-сайті Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення.

Таким чином, звертаючись до суду із позовом у серпні 2019 року позивач порушив строк звернення до суду.

Викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду доводи про необхідність застосування принципу мовчазної згоди суд до уваги не приймає, оскільки доказами у справі доведено, що про можливе порушення своїх прав позивач дізнався принаймні у грудні 2018 року підписуючи акт перевірки та під час перебування на засіданні Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення 07.02.2019.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Відтак, позовна вимога про зобов`язання утриматися від вчинення певних дій не може розглядатися окремо від вимоги про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд зауважує, що підставами для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відтак, наведені позивачем обставини пропуску строку звернення до суду суд не вважає такими, що є об`єктивно непереборними, такі обставини не є такими, що не залежать від волевиявлення особи та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та не підтверджені належними доказами, щодо існування дійсних перешкод для вчасного звернення до суду.

Крім того, суд вважає, що наявні у справі докази свідчить про обізнаність щодо можливого порушення прав, свобод та інтересів позивача у грудні 2018 року та у лютому 2019 року.

Відтак, твердження позивача про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом суд вважає необґрунтованими.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 240, 241, 246, 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, - відмовити.

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ «МТВ - ПЛЮС» до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання бездіяльності та дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, - залишити без розгляду.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 11.12.2019.

Суддя Ю.В.Калашник