Справа № 810/5974/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 грудня 2019 року

Київ

справа №810/5974/14

адміністративне провадження №К/9901/26356/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20.10.2014 (суддя Спиридонова В.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 (судді: Старова Н.Е. (головуючий), Мєзєнцев Є.І., Чаку Є.В.) у справі № 810/5974/14 за поданням Тетіївської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (правонаступник - Білоцерківська об`єднана державна податкова інспекція ДФС у Київській області) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Тетіївська об`єднана державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (правонаступник - Білоцерківська об`єднана державна податкова інспекція ДФС у Київській області) (далі - позивач, контролюючий орган) звернулась до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, Підприємець).

2. Подання обґрунтоване тим, що Підприємець безпідставно відмовився від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки, у зв`язку з чим рішенням керівника контролюючого органу застосовано умовний арешт майна відповідача, обґрунтованість застосування якого позивач просить підтвердити.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20.10.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015, подання задоволено, підтверджено обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , застосованого рішенням начальника Тетіївської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області №5 від 16.10.2014.

4. Рішення судів обґрунтовано висновком про те, що оскільки відповідач відмовився від проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення, рішення про застосування умовного адміністративного арешту контролюючим органом прийнято правомірно, у відповідності до вимог ст.94 Податкового кодексу України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 20.10.2014, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання контролюючого органу.

6. Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом в.о. начальника Тетіївської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області №459 від 14.10.2014 відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80, ст. 82 Податкового кодексу України призначено фактичну перевірку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питання належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати, проведення якої доручено посадовим особам контролюючого органу.

16.10.2014 посадовими особами контролюючого органу здійснено вихід за адресою місцезнаходження Підприємця з метою проведення фактичної перевірки.

За результатом виходу складено акт відмови платника податків від допуску посадових осіб Тетіївської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області у проведенні фактичної перевірки №16/173/ від 16.10.2014. Зі змісту вказаного акту вбачається, що посадовими особами пред`явлено Підприємцю службові посвідчення, направлення на перевірку №185, №186 від 14.10.2014 та копію наказу №459 від 14.10.2014. Після ознайомлення з наказом про проведення перевірки Підприємцем відмовлено у допуску до фактичної перевірки. Також підприємець відмовився і від підписання акту про відмову в допуску до проведення фактичної перевірки.

Пред`явлення відповідачеві вказаних направлень та вручення копії наказу підтверджується особистими розписками Підприємця у направленнях.

16.10.2014 завідувач сектору контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб подав на адресу начальника контролюючого органу звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким на підставі відмови у проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 згідно зі ст. 20, ст. 81 Податкового кодексу України просив застосувати умовний адміністративний арешт майна цього Підприємця.

За результатом розгляду вказаного звернення начальником Тетіївської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області 16.10.2014 прийнято рішення №5 (час прийняття рішення 17:50) про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна ФОП ОСОБА_1 , що перебуває за адресою АДРЕСА_1 .

Предметом подання є підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна відповідача.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги відповідач цитує норми матеріального та процесуального права та зазначає, що судами невраховано, що у наказі на проведення перевірки не було зазначено адресу, за якою така має відбутись, також Підприємець вказує на те, що він не отримував повісток чи повідомлень про дату, час та місце розгляду подання судом першої інстанції.

9. Позивач не реалізував своє процесуальне право щодо подання відзиву на касаційну скаргу позивача.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Частиною першою статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017, яка діяла на час ухвалення судових рішень), обумовлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судовий розгляд спору у даній справі здійснювався в особливому порядку, передбаченому положеннями статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017).

Частиною десятою статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційний перегляд постанови суду першої інстанції здійснюється за загальною процедурою. Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку за загальною процедурою.

Таким чином, відповідно до положень процесуального закону, що діяв на час постановлення оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, таке судове рішення, прийняте у порядку статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, є остаточним і оскарженню не підлягає. Тобто, право на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справі за зверненням органів доходів і зборів в касаційному порядку виникає за умови ухвалення судом апеляційної інстанції тільки постанови.

Водночас, відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків регулюються статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції з 15.12.2017).

Відповідно до частини третьої статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції 15.12.2017) судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273 - 277, 282 - 286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Отже, Кодексом адміністративного судочинства України в редакції з 15.12.2017 також не передбачено можливість оскарження у касаційному порядку рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 283 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Відповідно до положень процесуального закону, що діяв до 15.12.2017, ухвала суду апеляційної інстанції прийнята у порядку статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, є остаточною і оскарженню не підлягає. Право на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справі за зверненням органів доходів і зборів в касаційному порядку виникає за умови ухвалення судом апеляційної інстанції тільки постанови.

12. Кодексом адміністративного судочинства України в редакції з 15.12.2017 також не передбачено можливість оскарження у касаційному порядку рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 283 цього Кодексу, якою визначено особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів, зокрема і про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

13. Враховуючи вищезазначене, касаційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 подана на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20.10.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015, прийнятих у порядку статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, які за наслідками апеляційного перегляду спору є остаточними і оскарженню не підлягають, а тому касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, у зв`язку з чим касаційне провадження у справі належить закрити.

Керуючись статтями 243, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

У Х В А Л И В:

Касаційне провадження у справі №810/5974/14 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 постанову Київського окружного адміністративного суду від 20.10.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 закрити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду