Справа № 725/3089/19
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/3089/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Вольська-Тонієвич О.В.

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

10 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Громадянина Еритреї ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 29 травня 2019 року (місце ухвалення рішення - м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Громадянина Еритреї ОСОБА_1 про примусове видворення, затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В :

Представник Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України 28 травня 2019 року звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з позовом до Громадянина Еритреї ОСОБА_1 (анкетні дані вказані зі слів), в якому просив:

- постановити рішення про примусове видворення громадянина Еритреї ОСОБА_1 за межі території України;

- затримати Громадянина Еритреї ОСОБА_1 з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на шість місяців

Позивач зазначав, що 21 травня 2019 року о 12:30 год. представниками прикордонної поліції Румунії за незаконний перетин державного кордону України до Румунії, на напрямку 736 прикордонного знаку, на відстані 500 метрів від лінії державного кордону в тилу Румунії було затримано без документів групу осіб, в тому числі і громадянина Еритрея, який назвався ОСОБА_1 .

25 травня 2019 року о 14:00 год. в ході проведення прикордонно-представницької зустрічі із представниками прикордонної поліції Румунії, в рамках прискореної процедури реадмісії, в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Порубне» було передано представнику прикордонної служби України громадянина Еритрея ОСОБА_1.

Того ж дня, з метою з`ясування обставин правопорушення, відповідач був затриманий на термін до трьох діб, про що письмово проінформовано Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України.

25 травня 2019 року начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Чернівецького прикордонного загону, на підставі ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі території України з наданням строку для його виконання до 27 травня 2019 року.

Зважаючи на те, що затриманий представниками прикордонної служби Румунії за незаконний перетин державного кордону з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску, на території України перебуває незаконно, раніше притягувався до відповідальності за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Польща, за що рішенням суду був затриманий на шість місяців, у відповідача відсутні документи, які підтверджують законність перебування на території України та дають право на перетин державного кордону, а також те, що він із заявою про визнання його біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, просив позов задовольнити та примусово видворити відповідача за межі території України. Крім того, просив затримати відповідача з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на термін шість місяців.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 25 травня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Затримано з метою ідентифікації особи громадянина Еритрея ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (анкетні дані вказані зі слів), з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на термін шість місяців, починаючи з часу його фактичного затримання.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачу не надано достатньо часу для добровільного повернення, яке має передувати рішенню про примусове видворення. Відповідача не було забезпечено перекладачем під час затримання та розгляді справи в суді першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання 09.12.19р. не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 травня 2019 року о 12:30 год. представниками прикордонної поліції Румунії за незаконний перетин державного кордону із України до Румунії, на напрямку 736 прикордонного знаку, на відстані 500 метрів від лінії державного кордону в тилу Румунії було затримано без документів групу осіб, в тому числі і громадянина Еритрея, який назвався ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

25 травня 2019 року о 14:00 год. в ході проведення прикордонно-представницької зустрічі із представниками прикордонної поліції Румунії, в рамках прискореної процедури реадмісії, в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Порубне" було передано представнику прикордонної служби України громадянина Еритрея ОСОБА_1 (а.с.9-10).

Цього ж дня, з метою з`ясування обставин правопорушення, відповідача було затримано на термін до трьох діб, про що письмово проінформовано Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України (а.с.5,-12).

Рішенням начальника відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Чернівецького прикордонного загону від 25 травня 2019 року на підставі ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" вирішено примусово повернути відповідача за межі території України в країну походження, з наданням строку для його виконання до 27 травня 2019р. (а.с.19).

Крім того, судом встановлено, що відповідач затримувався представниками прикордонної поліції Республіки Польщі 15.07.2018 року за незаконний перетин державного кордону України з Польщею, за що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 19.07.2018 року відповідача було затримано на строк до шести місяців (а.с.17).

Відповідно до відомостей бази даних Адміністрації державної прикордонної служби України "Відомості осіб, які перетинають державний кордон України" відповідач в офіційному порядку державний кордон України не перетинав (а.с.20).

Отже, відповідач ОСОБА_1 перебував на території України ще з 2018 року.

Таким чином, відповідач, усвідомлюючи протиправний характер діяння, обрав незаконний спосіб досягнення своєї мети щодо потрапляння до країн Західної Європи, внаслідок чого своїми діями грубо та свідомо порушив законодавство України.

З урахуванням вищенаведеного, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач знаходиться на території України без законних на те підстав, без документів, що посвідчують особу, а відтак існують законні підстави для його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI), центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Положенням ч. 4 ст. 30 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Згідно з приписами ч.11-13 ст.289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Таким чином, у випадку відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, особу може бути затримано на термін шість місяців, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

Згідно з пунктом 8 Типового Положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1110 від 17 березня 2003 року, поміщення іноземців до пункту перебування здійснюється його адміністрацією на підставі рішення адміністративного суду згідно з актом приймання-передачі після завершення органами внутрішніх справ, охорони державного кордону чи Служби безпеки документування порушення іноземцями законодавства України та у разі неможливості з об`єктивних причин (відсутність паспортних документів, коштів для повернення тощо) проведення організаційних і практичних заходів щодо їх адміністративного видворення.

Статтею 26 Закону України від 22 вересня 2011 року № 3773-VI передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина п`ята вказаної статті Закону № 3773-VI).

Як встановлено судом, на момент затримання відповідача, у нього були відсутні документи, які посвідчують особу та відомості про законний в`їзд на територію України.

При цьому, у відповідача відсутні визначені законодавством та міжнародними договорами України підстави для перебування в Україні, відсутні також обставини, які згідно ч. 8 ст. 26 та ч. 1 ст. 31 Закону № 3773-VI забороняють примусове видворення за межі України (відповідачу, як повідомив його представник в судовому засіданні 05.12.19 відмовлено в наданні статусу біженця).

Оскільки відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: не має документів, які посвідчують особу, та не надав суду доказів про своє законне перебування на території України, то є законні підстави для затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Тож, покликання представника відповідача в апеляційній скарзі на порушення процедури примусового повернення, в зв`язку з неможливістю виконання Рішення начальника відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Чернівецького прикордонного загону від 25.05.2019 року про примусове повернення відповідача за межі території України в країну походження, з наданням строку для його виконання до 27.05.2019р., колегія суддів вважає необґрунтованим, так як ним не наведено жодних доказів того, що відповідач мав бажання і змогу скористатися вказаним рішення, а йому в цьому перешкоджали. Виконати таке рішення відповідач не в змозі, оскільки у нього відсутні документи, що надають право на перетин державного кордону.

Щодо посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на незабезпечення його перекладачем, який володіє його мовою, суд зазначає наступне.

Перекладачем, в розумінні статті 71 КАС України, є особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється адміністративне судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими.

Приналежність Фітсум Аддіс Фантахум - особи, що здійснював переклад відповідачу при затримані та в суді першої інстанції, до числа осіб, які були затримані, не свідчить про відсутність володіння останнім мови скаржника та неналежного перекладу.

Крім того, як зазначив представник відповідача в судовому засіданні від 05.12.2019 року, він сам спілкувався з відповідачем саме через Фітсум Аддіса Фантахум.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 743/220/17.

Згідно з ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.113 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Чахал проти Великобританії" (заява № 22414/93) будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 п. 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.

Європейський Суд з прав людини у справі "Амюр проти Франції" (рішення від 25.06.1996) та у справі "Дугуз проти Греції" (рішення від 06.03.2001) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.

Крім того, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003 зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, п. 29).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її вирішення та не допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що вказує на безпідставність доводів апелянта.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Громадянина Еритреї ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 29 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 грудня 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.