Справа № 400/36/19
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/36/19
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019р. по справі за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Миколаївбудмеханізація" до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019р. ТДВ "Миколаївбудмеханізація" (надалі - ТДВ «МБМ») звернулося в суд із позовом до ГУ ДФС у Миколаївській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.12.2018р. за №1 та за №1, якими товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток та податку на додану вартість (надалі - ПДВ), відповідно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у серпні-вересні 2018р. посадовими особами ГУ ДФС у Миколаївській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТДВ "Миколаївбудмеханізація".

За результатами перевірки складено Акт перевірки за №2210/14-29-14-01/01273125 від 12.09.2019р., у висновках якого встановлено порушення податкового законодавства в частині визначення податкових зобов`язань з податку на прибуток та ПДВ, а також положень законодавства про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

На підставі встановлених порушень, 4.10.2018р. ГУ ДФС прийнято податкові повідомлення-рішення за №№1, 1, 1, 1, 1, 1.

Не погодившись із цими рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до ДФС України, яка частково задовольнила скаргу.

За наслідками адміністративного оскарження, 21.12.2018р. ГУ ДФС прийнято податкові повідомлення-рішення:

- за №1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 50 616грн.;

- за №1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 50 407грн. та застосовано штраф в розмірі 12 601,75грн..

Позивач вважає вказані рішення протиправними та незаконними, у зв`язку із чим звернувся в суд із відповідним позовом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019р. адміністративний позов задоволено.

Податкові повідомлення-рішення №1, №1, прийняті 21.12.2018р. ГУ ДФС у Миколаївській області визнано протиправними та скасовано.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Миколаївській області на користь ТДВ "Миколаївбудмеханізація" судові витрати у виді судового збору в розмірі 1 921грн.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить у задоволені апеляційної скарги відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган не надав належних, допустимих і достатніх доказів, які б свідчили про порушення ТДВ "МБМ" податкового законодавства у господарських відносинах з TOB "Пенетрон-Николаев".

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що фахівцями ГУ ДФС у Миколаївській області, відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1, ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 ПК України було проведено документальну планову виїзну перевірку ТДВ "МБМ", за результатами якої 12.09.2018р. складено акт за №2210/14-29-14-01/01273125.

Не погодившись з висновками акту товариство надало заперечення за №1053 від 24.09.2018р..

За результатами розгляду заперечень, ДФС змін до акту перевірки внесено не було, про що ГУ ДФС у Миколаївській області повідомило ТДВ "МБМ" відповіддю за №14166/10/14-29-14-01-10 від 3.10.2018р..

На підставі встановлених порушень 4.10.2018р. ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- за №1 (Форма "П"), яким зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 166 667грн.;

- за №1 (Форма "С"), яким визначено штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, обіг готівки, РРО у сумі 703 402,09грн.;

- за №1 (Форма "PI"), яким зменшено суму податкових зобов`язань в розмірі 1 664 983грн. та зменшено суму податкового кредиту в розмірі 1 486 102грн.;

- за №1 (Форма "В4"), яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 254грн.;

- за №1 (Форма "Р"), яким визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 239 665грн., в т.ч. за основним платежем 191 732грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 47 933грн.;

- за №1, яким визначено грошове зобов`язання з податку на прибуток у сумі 106 898,5грн., в т.ч. за основним платежем 95642грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 11 256,5грн..

Не погодившись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями ТДВ "МБМ" подало скаргу вих. №1157 від 19.10.2018р., за результатами розгляду якої ДФС України прийнято рішення за №41035/6/99-99-11-04-01-25 від 19.12.2018р., яким скаргу задоволено частково.

В подальшому, з урахуванням вказаного рішення ДФС України, 21.12.2018р. ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- за №1 (Форма "Р"), яким за порушення п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України, ТДВ "МБМ" визначено грошове зобов`язання з ПДВ у сумі 63 008,75грн., в т.ч. за основним платежем 50 407грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 12 601,75грн.;

- за №1 (Форма "Р"), яким за порушення п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, ТДВ "МБМ" визначено грошове зобов`язання з податку на прибуток у сумі 50 616грн., в т.ч. за основним платежем 50 616грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 0грн.

Висновки ГУ ДФС у Миколаївській області про заниження ТДВ "МБМ" податку на прибуток за період 2015 рік на суму 281 200,00грн., за рахунок завищення витрат по операціям з TOB "Пенетрон-Николаев" на суму 281 200,00 грн. за період 2015 рік, а також заниження ПДВ за рахунок не визнання податкового кредиту з ПДВ, обчисленого з придбання субпідрядних робіт у TOB "Пенетрон-Николаев" за жовтень 2015 року на суму 28 827,00 грн., за грудень 2015 року на суму 21 580,00 грн. мотивовані тим, що фактична наявність працівників TOB "Пенетрон-Николаев" не в змозі виконати задекларовані обсяги послуг.

Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваних рішень податкового органу, з урахування підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України якій, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналіз наведених приписів податкового законодавства свідчить, що суми податку на додану вартість для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Водночас, нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Положеннями ч.1 ст.9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно із п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п.44.2 ст.4 ПК України).

Приписами пп.134.1.1 п.34.1 ст.134 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Аналіз положень пунктів 44.1, 44.2 ст.44, п.134.1 ст.134 ПК України свідчить, що платник податку на прибуток підприємств з метою визначення об`єкта оподаткування - прибутку визначає фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку) шляхом коригування (збільшення або зменшення), використовуючи дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

При цьому, показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату у фінансовій звітності підприємства визначаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Отже, надання контролюючому органу належним чином оформлених документів, передбачених правовими нормами, з метою одержання податкова вигоди є підставною для її одержання, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Відповідно до ч.1,2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.1-3 ст.99 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує їх відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із матеріалів справи, що на підтвердження виконання Договору підряду на виконання будівельних робіт №17/2 від 10.09.2015р. укладеного між ТДВ "МБМ" та TOB "Пенетрон-Николаев" з метою виконання зобов`язань ТДВ "МБМ" за договором підряду на виконання будівельних робіт №17 від 10.09.2015р. між останнім та Управлінням капітального будівництва Миколаївської облдержадміністрації, позивачем надано суду: договір підряду на виконання будівельних робіт №17/2 від 10.09.2015р.; довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2015р.; акт приймання виконаних будівельних робіт №1 за жовтень 2015р.; довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015р.; акт приймання виконаних будівельних робіт №2 за грудень 2015р.; довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015р.; акт приймання виконаних будівельних робіт №3 за грудень 2015р.; банківські виписки від: 12.11.2015 p.; 11.12.2015 p.; 23.12.2015 p.; 29.12.2015 р.; 30.12.2015 p.; реєстр документів; реєстр зареєстрованих податкових накладних; податкові накладні: №25 від 30.10.2015 р. (квит. від 12.11.2015р.); №11 від 11.12.2015p.; розрахунок (№25 від 29.12.2015р.) коригування кількісних і вартісних показників до ПН №11 від 11.12.2015p.; податкову накладну №16 від 23.12.2015 року; розрахунок (№26 від 29.12.2015р.) коригування кількісних і вартісних показників до ПН №16 від 23.12.2015p.; податкову накладну №22 від 29.12.2015р.; оборотно-сальдову відомість по рахунку 631 за 1.10.2015р. - 28.09.2018р.; картку рахунку 631 за 1.10.2015р. - 28.09.2018р.

Апеляційний суд зазначає, що вказані документи відповідають вимогам первинних документів, встановленим ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", заперечень щодо їх оформлення у контролюючого органу під час проведення перевірки не було.

Отже, судова колегія вважає, що ТДВ "МБМ" підтверджено факт наявності бухгалтерських та інших фінансово-господарських документів оформлених згідно вимог чинного законодавства, що підтверджують факт здійснення господарських операцій з TOB "Пенетрон-Николаев".

У свою чергу, контролюючим органом, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

До того ж, судова колегія звертає увагу на те, що акт перевірки ТДВ "МБМ" не містить жодних посилань на відсутність у останнього документів бухгалтерського обліку та порушення саме цим товариством будь-яких норм чинного податкового законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ «МБМ», оскільки товариством до перевірки надано усі необхідні документи, що підтверджують реальність господарських операцій з його контрагентом.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 грудня 2019р.

Головуючий: Ю.М.Градовський

Судді: А.В.Крусян

О.В.Яковлєв