Справа № 823/2260/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/2260/18 Суддя першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на проголошену о 12 годині 58 хвилин ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року, повний текст якої складено 21 жовтня 2019 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (далі - Відповідач, ГУ ПФ у Черкаській області) про:

- визнання протиправною відмови Відповідача щодо не врахування в грошовому забезпеченні для обчислення позивачу пенсії по інвалідності згідно довідки про доходи №7 від 14.11.2017 року про розмір грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед місяцем звільнення з військової служби - 163 496 грн. 60 коп., з включенням до вказаного складу (розміру) грошового забезпечення з якого призначається (обчислюється) пенсія суми грошової компенсації за неотримане речове майно в розмірі 20 352 грн. 47 коп. та одноразової грошової допомоги (в разі настання інвалідності) в розмірі 144 000,00 грн., з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

- зобов`язання Відповідача здійснити з 04.04.2018 року перерахунок та виплату Позивачу пенсії по інвалідності згідно довідки про доходи №7 від 14.11.2017 року про розмір грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед місяцем звільнення з військової служби - 163 496 грн. 60 коп., з включенням до вказаного складу (розміру) грошового забезпечення з якого призначається (обчислюється) пенсія суми грошової компенсації за неотримане речове майно в розмірі 20 352 грн. 47 коп. та одноразової грошової допомоги (в разі настання інвалідності) в розмірі 144 000 грн., з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 року позов задоволено повністю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018 року вперше подану апеляційну скаргу повернуто ГУ ПФ у Черкаській області.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФ у Черкаській області.

У жовтні 2019 року ГУ ПФ у Черкаській області звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 року у справі №823/2260/18 за нововиявленими обставинами, в якій просило скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 року відмовлено у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у рішенні суду від 16.10.2018 року було встановлено, що починаючи з 01.01.2016 року військовослужбовців виключено з переліку платників єдиного внеску, а одноразова грошова допомога відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, то посилання ГУ ПФ у Черкаській області на листи Державної прикордонної служби України від 18.09.2019 року та від 23.09.2019 року про те, що з визначених у судовому рішенні сум не сплачувався єдиний внесок, не може вважатися нововиявленою обставиною у розумінні ст. 361 КАС України.

Не погоджуючись із викладеним в ухвалі рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким задовольнити повністю заяву ГУ ПФ у Черкаській області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 року. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2019 року у справі №522/2738/17 зазначено, що види доплат, які суд зобов`язав Відповідача врахувати Позивачу для перерахунку пенсії, до складу грошової допомоги при обчисленні пенсії не включаються, по-друге, у листах від 18.09.2019 року та від 23.09.2019 року Державна прикордонна служба України повідомила ГУ ПФ у Черкаській області про те, що із суми грошової компенсації за неотримане речове майно та одноразової грошової допомоги не сплачувався єдиний внесок, що унеможливлює їх включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія. Викладені обставини, на переконання Апелянта, є нововиявленими у розумінні ст. 361 КАС України. Крім того, Відповідачем підкреслено на винятковому значенні даної справи з огляду на те, що відмова у задоволенні даної апеляційної скарги призведене до надмірного та протиправного витрачання коштів Державного бюджету України.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.12.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, висновки Великої Палати Верховного Суду, про які зазначає Апелянт, не стосуються спірних правовідносин, по-друге, із сум, які було зобов`язано Відповідача врахувати при перерахунку пенсії, не сплачувався єдиний внесок, що було встановлено судом першої інстанції. Викладене, на думку Позивача, вказує на відсутність доказів існування новоявлених обставин у межах даної справи.

У судовому засіданні представник Апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених в останній.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Приписи п. 1 ч. 2 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Наведений висновок щодо застосування положень п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України викладений у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі № 204/153/16-а.

При цьому, колегією суддів враховується, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2004 року у справі «Правєдная проти Російської Федерації» процедура відміни остаточного судового рішення передбачає, що наявні докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, що бажає відміни судового рішення, повинна довести, що вона не мала можливості надати докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають значення для вирішення справи.

Як було зазначено вище, в якості нововиявлених обставин ГУ ПФ у Черкаській області посилається на те, що листами Державної прикордонної служби України від 18.09.2019 року №11/10069 та від 23.09.2019 року №11/309 повідомлено ГУ ПФ у Черкаській області, що з грошового забезпечення ОСОБА_1 згідно довідки про доходи №7 від 14.11.2017 року про розмір грошового забезпечення в сумі 163 496,60 грн., суми грошової компенсації за неотримане речове майно в розмірі 20 352,47 грн. та одноразової грошової допомоги (в разі настання інвалідності) в розмірі 144 000,00 грн. не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а одноразова грошова допомога не входить до складу грошового забезпечення. Тому, на переконання заявника, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 року у справі №823/2260/18, підлягає скасуванню за нововиявленими обставинами з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Проте, зазначені обставини, на які посилається Заявник та, як вірно зазначив суд першої інстанції, не є нововиявленими у розумінні вимог статті 361 КАС України з огляду на таке.

Як вбачається зі змісту рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 року, в останньому надано оцінку відомостям, викладеним у довідці Державної прикордонної служби України від 14.11.2017 року №7 (т. 1 а.с. 21), у розрізі доводів ГУ ПФ у Черкаській області про те, що в останній не міститься відомостей щодо сплати з наведених у ній виплат єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Так, зокрема, у судовому рішенні зазначено, що, починаючи з 01.01.2016 року із числа платників єдиного внеску виключено військовослужбовців. При цьому вказано, що з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 10.03.2015 року у справі №21-70а15, одноразова грошова допомога відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що не може вважатися нововиявленою обставиною викладені у довідках Державної прикордонної служби України від 18.09.2019 року №11/10069 (т. 2 а.с. 26) та від 23.09.2019 року №11/309 (т. 2 а.с. 25) відомості про те, що з одноразової грошової допомоги у сумі 144 000,00 грн., а також з грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 25 282,57 грн. єдиний внесок не сплачувався, оскільки, по-перше, відсутність обов`язку з його сплати прямо визначалася положеннями чинного законодавства, по-друге, оцінка відповідним обставинам надавалася судом першої інстанції.

Судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що відповідно до ч. 4 ст. 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Таким чином, з огляду на наведені у заяві ГУ ПФ у Черкаській області обставини судова колегія приходить до висновку, що вони не можуть належати до нововиявлених, оскільки за своєю суттю аргументи заяви зводяться до необхідності переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи. Неможливість проведення такої переоцінки у межах перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами прямо встановлена законодавцем у згаданій вище правовій нормі.

Посилання Апелянта на правову позицію, сформульовану Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 року у справі №522/2738/17, а також на неврахування судом першої інстанції правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.02.2018 року у справі № 286/2987/16-а, у межах спірних правовідносин колегією суддів відхиляються, оскільки зміна судової практики або неврахування судом при розгляді справи правової позиції Верховного Суду не визначено законодавцем в якості підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

З аналогічних підстав не можуть бути прийняті в якості підстави для скасування оскаржуваної ухвали доводи ГУ ПФ у Черкаській області про те, що дана справа має значний суспільний інтерес та виняткове значення з огляду на те, що, на його думку, при постановленні ухвали судом першої інстанції не було враховано факту надмірного та протиправного витрачання коштів Державного бюджету України при виконанні рішення суду у справі №823/2260/18.

З урахуванням наведеного судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні поданої заяви з огляду на відсутність обставин, які в силу ст. 361 КАС України вважалися б нововиявленими.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про правильність твердження суду першої інстанції щодо відсутності у поданій заяві обставин, які б відповідали нововиявленим у розумінні ст. 361 КАС України, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 361-369 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

О.В. Карпушова

Повний текст постанови складено « 11» грудня 2019 року.