Справа № 826/2350/15
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2019 року

Київ

справа №826/2350/15

адміністративне провадження №К/9901/5573/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

при секретарі: Горбатюку В.С.,

за участю представника позивача: Пушанко І.О.,

представник відповідача: Літвінова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Прилуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 (суддя - Дмитрієва В.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 (головуючий суддя - Романчук О.М., судді: Глущенко Я.Б., Шелест С.Б.) у справі №826/2350/15 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішення та інкасових доручень,-

встановив:

Відкрите акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - ВАТ «Укрнафта») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Прилуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області, в якому просило суд:

визнати протиправним та скасувати з дати прийняття рішення Прилуцької ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області №1 від 04.02.2015 щодо стягнення коштів;

визнати протиправними та скасувати з дати оформлення інкасові доручення (розпорядження) відповідача: №32, №33, №34, №35, №36, №37, №40, №41, №42, №43, №46, №47 від 04.02.2015, оформлені на підставі рішення Прилуцької ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області №1 від 04.02.2015 щодо стягнення коштів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, Прилуцька ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 та прийняти у справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначає, що враховуючи наявність самостійно визначеного податкового боргу позивачем перед бюджетом, який ним самостійно не погашений, податковим органом обґрунтовано вжито заходи з примусового стягнення заборгованості до бюджету виключно в межах та в порядку передбаченому пунктом 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ВАТ «Укрнафта» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, заслухавши пояснення представників сторін, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, рішенням Прилуцької ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків №1 від 04.02.2015 відповідно до пункту 32 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів ПАТ «Укрнафта».

На підставі вказаного Рішення №1 відповідачем оформлено та направлено обслуговуючому банку позивача інкасові доручення №32, №33, №34, №35, №36, №37, №40, №41, №42, №43, №46, №47 від 04.02.2015 на загальну суму 672 515 801,33 грн.

ПАТ «Укрнафта» станом на день прийняття (оформлення) оскаржуваних Рішення №1 та інкасових доручень мало податковий борг перед бюджетом, зокрема по Прилуцькому району на загальну суму 145913087,01 грн., з яких по платі за користування надрами для видобування природного газу - 95419734,50 грн., платі за користування надрами для видобування нафти - 43937071,2 грн., платі за користування надрами для видобування газового конденсату - 6556281,31 грн., що не заперечувалось позивачем.

Позивач звертався до відповідача із заявами про розстрочення податкового боргу №29-19/288 від 29.01.2015, відповіді на які відповідач, станом на час розгляду справи, не надав.

Відповідно до пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01.01.2015), тимчасово, до 01.07.2015 у випадках, коли податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у встановлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках, здійснюється за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду за умови, якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи; рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, враховуючи що спірна сума податкового боргу виникла у 2014 році, положення пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України не діяли, а набрали чинності з 01.01.2015 (Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII), що є підставою для їх застосування лише до правовідносин, що виникли після 01.01.2015.

Так, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 № 1/99-рп «У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)», частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За таких обставин, у відповідача були відсутні підстави для застосування приписів пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України з метою стягнення коштів.

Отже, рішення судів про задоволення позовних вимог є правильними та підлягають залишенню без змін.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 250, 341, 344, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу Державної податкової служби у Чернігівській області - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду