Справа № 420/4781/19
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/4781/19

Категорія: 106020000
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.
Час і місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України у якому просить суд:

визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 06.06.2016;

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 7.06.2016 по 14.05.2018;

зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 06.06.2016;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 7.06.2016 по 14.05.2018;

зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за несвоєчасно виплачені йому індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.01.2016 по 06.06.2016 та з 7.06.2016 по 14.05.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що в порушення вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078 за період роботи з 01.01.2016 по 06.06.2016 та з 7.06.2016 по 14.05.2018 роки не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення. Крім того, вказав, що позивач бажає отримати компенсацію за несвоєчасно виплачену йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати суми індексації грошового забезпечення на підставі Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо не нарахування та невиплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 06.06.2016.

Зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 06.06.2016.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 7.06.2016 по 28.02.2018.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 7.06.2016 по 28.02.2018.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України, Військова частина НОМЕР_1 подали апеляційні скарги, в яких зазначають про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України з посиланням на листи Міністерства соціальної політики та Департаменту фінансів Міністерства оборони України зазначає, що фонд грошового забезпечення військовослужбовців органів військового управління зарахованих на фінансове забезпечення до відповідача на 2016-2018 роки не дозволяв проведення індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування апеляційної скарги Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що проведення індексації грошового забезпечення перебуває у прямій залежності від фінансових ресурсів відповідних бюджетів. При цьому свої дії щодо не проведення індексації обґрунтовує посилаючись на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року № 248/3/9/1/2. При цьому зазначає, що індексація не є сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер, що виключає можливість її включення до складу грошового забезпечення, яким забезпечується військовослужбовець звільнений з військової служби на день виключення зі списків особового складу. Також зазначає, що позивач не був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому твердження суду першої інстанції, що представник не прибув до судового засідання не відповідають дійсності.

09.12.2019 року на адресу суду від Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із вибуттям представника на інше судове засідання до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Вивчивши доводи клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в в/ч НОМЕР_2 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у Фінансовому управлінні Генерального штабу ЗСУ та 06.06.2016 був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку із переведенням для подальшого проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 . При цьому за період 01.01.2016-06.06.2016 йому не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення.

З 07.06.2016 позивач проходив службу в в/ч НОМЕР_1 та 14.05.2018 був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас. При цьому за період 07.06.2016-14.05.2018 йому також не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення.

21.05.2019 позивач звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату за період 07.06.2016-14.05.2018 індексації грошового забезпечення та видати довідку про виплачене йому грошове забезпечення з період проходження військової служби. Листом від 31.05.2019 № 1/3071 позивачу було відмовлено в нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення з огляду на відсутність в цьому періоді фінансування витрат на це.

25.06.2019 позивач звернувся із заявою до командира в/ч НОМЕР_2 щодо нарахування та виплату за період 01.01.2016-06.06.2016 індексації грошового забезпечення, в чому йому листом від 30.07.2019 № 305/1321 було відмовлено з огляду на те, що у 2016 р. фінансовий ресурс для здійснення виплати грошового забезпечення не дозволяв проводити його індексацію.

Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивач звернувся до суду з даним позовом

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами протиправно, всупереч нормам законодавства не проведено нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2016 по 06.06.2016 року та 07.06.2016 по 28.02.2018 року. При цьому, відмовив в задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 14.05.2018 року, оскільки з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103% та в частині нарахування та виплати позивачу компенсації за несвоєчасно виплачені йому індексацію грошового забезпечення, оскільки вони є передчасними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне:

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.1 та ст.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами 2,3 статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ.

Статтею 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст.2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст.4 Закону).

Відповідно до ст.6 Закону №1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 12.12.2018р. по справі №825/874/17

Так, колегія суддів зазначає, що в період з 01.01.2016 по 06.06.2016 та з 7.06.2016 по 28.02.2018 роки індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалася та не виплачувалася.

При цьому, апелянти не посилаються на відсутність обставин, передбачених статтею 4 Закону №1282-ХІІ для проведення індексації, а правомірність своїх дій обґрунтовують виключно відсутністю відповідних кошторисних призначень та бюджетних асигнувань.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянтів, оскільки вони не відповідають нормам Закону №1282-XII та Порядку №1078, зокрема п. 11, яким визначено, що додаткові витрати, пов`язані з індексацією грошових доходів громадян, відображаються у складі витрат, до яких відносяться виплати, що індексуються.

Отже, в кошторисі доходів і видатків бюджетної установи, організації індексація заробітної плати відображається не як самостійна витрата, а в складі витрат на виплату заробітної плати.

Посилання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на ст.5 Закону №1282-ХІІ щодо проведення індексації грошових доходів населення виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, на думку колегії суддів, вважає безпідставним, оскільки відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для не проведення індексації грошового забезпечення.

До того ж, апелянтами не надано жодних доказів в підтвердження факту відсутності в бюджеті відповідного рівня, коштів на індексацію грошового забезпечення, і як наслідок не надходження відповідних фінансових асигнувань на рахунки апелянтів для виплати індексації військовослужбовцям у вказаний період. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що ним протягом 2016-2018 рр. надсилались відповідні заявки до вищестоящого органу стосовно потреби на виділення додаткових коштів для виплати військовослужбовцям індексації грошового забезпечення.

Більш того, аргументи апелянтів щодо відсутності бюджетного фінансування не можуть бути підставою для не нарахування індексації грошового забезпечення та відмови у його виплаті позивачу, а також жодним чином не впливають на наявність чи відсутність у позивача права на його нарахування та виплату, що є предметом спору у даній справі.

Поряд з цим, апелянти обґрунтовують правомірність своїх дій щодо не проведення індексації грошового забезпечення позивача у вказаний період, посилаючись на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року № 248/3/9/1/2, роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 року №248/1485 та Міністерства соціальної політики України від 04.07.2017 №220/5140.

Колегія суддів вважає ці доводи безпідставними, оскільки відповідно до п. 14 Порядку № 1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики. Крім того, слід зазначити, що вказані роз`яснення не є нормативно-правовим актом, тому судом до уваги не приймається та відповідно апелянти мають діяти відповідно до закону, який має вищу юридичну силу.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

З огляду на зазначене, дії відповідачів щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 06.06.2016 та з 07.06.2016 по 28.02.2018 року є протиправними, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 14.05.2018 року, оскільки з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103% .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за несвоєчасно виплачені йому індексацію грошового забезпечення.

Згідно ст.ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією, добровільно чи на виконання судового рішення.

В даному випадку позивачу ще не здійснено нарахування та виплату присудженої індексації грошового забезпечення, а тому відсутні підстави стверджувати про порушення строків їх виплати.

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про зобов`язання нарахування та виплати компенсації за несвоєчасно виплачену індексацію заявлені передчасно.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи міститься повідомлення про отримання військовою частиною ухвали про відкриття провадження у справі, де зазначено що розгляд справи відбудеться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи ( письмовому провадженні), а тому посилання військової частини на те, що, що відповідач не був сповіщений про час та місце слухання справи, спростовуються матеріалами справи. Твердження апелянта, що в рішенні суду першої інстанції зазначено, що представник не прибув до судового засідання не відповідають дійсності та не заслуговують на увагу, оскільки справу розглянуто в порядку спрощеного провадження, та в рішенні суду про неприбуття сторін не зазначено.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для їх задоволення та скасування рішення суду першої інстанції - відсутні.

З огляду на наведене, оскільки висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 16 серпня 2019 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 10 грудня 2019 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова