Справа № 260/1173/19
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12365/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,-

суддя в 1-й інстанції Дору Ю.Ю.,

час ухвалення рішення 25.10.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 30.10.2019 року,

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі третя особа) про визнання протиправним та скасування п.44 протоколу № 65 від 24.05.2019 року в частині відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017 року на день 30.10.2017 року встановлення першої групи інвалідності, яка настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення з строкової військової служби вперше 02.09.1966 року внаслідок захворювання, що мало місце в період строкової військової служби; зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017 року на день 30.10.2017 року встановлення першої групи інвалідності, яка настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення з строкової військової служби вперше 02.09.1966 року внаслідок захворювання, що мало місце в період строкової військової служби; стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі мінімальної заробітної плати помноженої на кількість місяців тривалості протиправного рішення - з 18.02.2019 року (з дати подання заяви про призначення та виплати даної допомоги) по день скасування протиправного рішення; зобов`язання відповідача у місячний строк, з дня набрання законної сили судовим рішенням подати звіт про його виконання.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 02.09.1966 року йому вперше встановлено третю групу інвалідності (у зв`язку із захворюванням отриманим у період проходження військової служби, а 30.10.2017 року йому встановлено першу групу інвалідності, внаслідок цієї ж причини. Оскільки інвалідність вперше настала у місячний строк та п`ять днів після звільнення зі строкової військової служби, відтак на останнього поширюються вимоги п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011) та п.п. 3 п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою КМУ від 25 грудня 2013 р. № 975 (далі Порядок № 975). Крім того, спірна допомога ніколи не призначалась та не виплачувалась позивачу, а тому застосування ст. 16-3 Закону № 2011 є помилковим.

Учасники справи в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач 27.07.1966 року був звільнений в Запас Радянської Армії на підставі свідоцтва про хворобу № 1485/638 (а.с. 12-13).

Згідно довідки серії Д-71 № 201668 від 02.09.1966 року позивач визнаний інвалідом третьої групи. Причина інвалідності - захворювання отримане у період проходження служби в Радянській Армії (а.с. 11).

При повторному огляді 30.10.2017 року призначено перша «Б» група інвалідності, причина інвалідності - захворювання отримане в період проходження військової служби (а.с. 10).

У зв`язку з призначенням першої групи інвалідності, 18.02.2019 року позивач звернувся із заявою до третьої особи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону № 2011 (а.с. 9).

Дана заява була розглянута комісією відповідача та, згідно витягу з протоколу засідання від 24.05.2019 року № 65, у п. 44 зазначено, що заявник не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки на час встановлення інвалідності в 1966 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги (а.с. 8).

Вирішуючи спір колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 16 Закону № 2011 одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 16 Закону № 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч.9 ст. 16-3 Закону № 2011).

П. 2 Порядку № 975 встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затв. постановою КМУ від 28.05.2008 року № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затв. постановою КМУ від 21.02.2007 року № 284 і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затв. постановою КМУ від 21.11.2007 року № 1331;

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (п.3 Порядку № 975).

Враховуючи наведене, днем встановлення інвалідності, у розумінні ст. 16 Закону № 2011 та п.3 Порядку № 975, вважається дата проходження первинного огляду, під час якого встановлено інвалідність.

З матеріалів справи вбачається, що 02.09.1966 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності, первинний огляд, захворювання отримане в період проходження військової служби.

Відповідно до довідки МСЕК № 0741796 30.10.2017 року позивачу було встановлено першу групу інвалідності, повторний огляд, захворювання пов`язане в період проходження військової служби.

Дата повторного огляду чи підвищення групи інвалідності не може вважатися днем встановлення інвалідності.

Відповідно до абз.2 п.4 ст. 16-3 Закону № 2011 у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Крім того, на час встановлення позивачу інвалідності під час первинного огляду не існувало правової норми щодо призначення одноразової грошової допомоги.

Згідно ст. 58 Конституції України закон не має зворотної дії в часі.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України, Конституційний суд України дійшов висновку, що принцип, за яким дію нормативно - правового акта в часі треба розуміти так, що він починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права.

Оскільки з часу звільнення та первинного встановлення позивачу інвалідності у 1966 році та до часу встановлення першої групи інвалідності у 2017 році минув значний проміжок часу, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у призначенні йому одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі № 260/1173/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повний текст постанови виготовлено 11 грудня 2019 року.