Справа № 140/3289/19
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року ЛуцькСправа № 140/3289/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання неправомірними дій щодо не зарахування часу роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта №9 «Нововолинська» Державного підприємства «Волиньвугілля» (далі - ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля») за періоди з 01 листопада 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року до страхового та пільгового стажу для обчислення пільгової пенсії за віком згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та зобов`язання зарахувати вказані періоди роботи у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» до страхового та пільгового стажу для обчислення пільгової пенсії за віком згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та здійснити перерахунок пенсії з дати призначення пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 02 липня 2018 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах та по теперішній час продовжує працювати у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» гірничим майстром підземної дільниці з повним робочим днем під землею. 08 серпня 2019 року позивач звертався до відповідача із заявою про надання деталізованої інформації щодо страхового стажу для обчислення пенсії за віком, в тому числі пільгового стажу на підземних роботах, який дає мені право на розрахунок пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», як шахтареві, який відпрацював на підземних роботах не менше 15 років за Списком №1 виробництв, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідач листом від 23 серпня 2019 року №827/Г-01 повідомив, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року по справі №140/317/19 здійснено перерахунок пенсії з врахуванням періодів роботи на ВП шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» з 01 червня 2016 року по 31 травня 2018 року, тобто вказані періоди зараховані до страхового і пільгового стажу, і для обчислення розміру пенсії пільговий стаж роботи за Списком №1 становить - 14 років 11 місяців 22 дні, однак до пільгового стажу не враховано: листопад, грудень 2010 року (2 місяці) - відсутня сплата внесків до Пенсійного фонду України; з 03 жовтня 2017 року по 05 жовтня 2017 року (3 дні) - участь у страйках; 12 грудня 2016 року (1 день) - відпустка без збереження заробітної плати; 11 травня 2018 року, 12 травня 2018 року, 14 травня 2018 року (3 дні) - простої.

Позивач вказує, що на час розгляду справи №140/317/19 не було відомо про не зарахування періоду листопад - грудень 2010 року до його страхового та пільгового стажу у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, про вказану обставину позивачу стало відомо з листа відповідача від 23 серпня 2019 року №827/Г-01, а тому вважає що, за умови включення вказаного періоду до страхового та пільгового стажу, станом на дату призначення пенсії (02 липня 2018 року), його пільговий стаж, який надає право на розрахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», становив 15 років 1 місяць 22 дні.

Вказує, що 26 вересня 2019 року звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», однак відповідач перерахунок пенсії не провів.

Вважає, що такі протиправні дії відповідача призвели до невизнання права на пенсійне забезпечення, як шахтаря, який відпрацював на підземних роботах не менше 15 років за Списком №1 виробництв, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановленого статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Позивач вважає, що оскільки страхувальник (ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля») у період листопад, грудень 2010 року та з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року щомісячно здійснював відрахування страхових внесків із заробітної плати та сплачував страхові внески за позивача, а факт не зарахування сум страхових внесків, сплачених із заробітної плати на банківський рахунок Пенсійного фонду за відсутності вини позивача, не є підставою для відмови у зарахуванні до спеціального (пільгового) страхового стажу з вказаного періоду. З наведених підстав просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та на підставі пункту 2 частини першої, частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово, у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

В поданому до суду відзиві від 28 листопада 2019 року №25539/06-39 відповідач позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні з підстав правомірності відмови у перерахунку пенсії у зв`язку із відсутністю інформації про сплату ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» страхових внесків за період листопад, грудень 2010 року. Вказує, що стаж роботи за Списком №1 позивача становить 14 років 11 місяців 22 дні та не відповідає вимогам Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Щодо вимоги зарахувати стаж роботи з 01 червня 2018 року по 31 травня 2015 року до страхового стажу та здійснити перерахунок пенсії з дати призначення пенсії зазначає, що пенсія позивачу призначена 02 липня 2018 року, тобто у відповідності до вимог частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на перерахунок пенсії з урахуванням стажу і заробітку позивач набуде при повній сплаті внесків за 24 місяці страхового стажу після її призначення. Також зазначає, що враховуючи вимоги статті 122 КАС України, вимоги провести перерахунок пенсії з дати її призначення є безпідставними та такими, що суперечать нормам закону.

На виконання вимог ухвали суду від 12 листопада 2019 року про витребування доказів Головним управлінням ДПС у Волинській області та ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» надано суду витребовувану інформацію та документи.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є працюючим пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 02 липня 2018 року отримує пенсію за віком, яка призначена йому на пільгових умовах, що підтверджується рішенням про призначення пенсії №75 (а.с.48).

13 листопада 2018 року позивач звернувся до Нововолинсько-Іваничівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - Нововолинсько-Іваничівське ОУ ПФУ) правонаступником якого є відповідач) про надання деталізованої інформації про наявний у нього страховий стаж для призначення пенсії за віком, в тому числі і пільговий стаж, в розрізі місяців роботи, на підставі якого розрахований розмір отримуваної ним пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.12).

Листом від 04 грудня 2018 року №7303/08-10-15 управління повідомило, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 02.07.2018, як отримувач пенсії за віком, яка призначена на пільгових умовах по Списку №1. Стаж зараховано згідно з відомостями персоніфікованого обліку по 31 травня 2016 року. Підстав для зарахування до стажу періоду роботи з 01 червня 2016 року по 31 травня 2018 року на ДП «Волиньвугілля» ВП «Шахта №9» Нововолинська» немає, оскільки сплата страхових внесків за зазначений період відсутня. Розрахунок пенсії проведений відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.13).

Дії Нововолинсько-Іваничівського ОУ ПФУ щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 для обчислення пенсії за віком на пільгових умовах періоду роботи з 01 червня 2016 року по 31 травня 2018 року були предметом розгляду Волинським окружним адміністративним судом справи №140/317/19.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року в справі №140/317/19 позов задоволено повністю, визнано протиправним дії Нововолинсько-Іваничівського ОУ ПФУ щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 для обчислення пенсії за віком на пільгових умовах періоду роботи з 01 червня 2016 року по 31 травня 2018 року; зобов`язано Нововолинсько-Іваничівське ОУ ПФУ зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 для обчислення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи 01 червня 2016 року по 31 травня 2018 року та здійснити перерахунок пенсії з врахуванням даного страхового стажу з дати призначення пенсії, тобто з 02 липня 2018 року (а.с. 152-153).

08 серпня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання деталізованої інформації щодо страхового стажу для обчислення пенсії за віком, в тому числі пільгового стажу на підземних роботах, який дає мені право на розрахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с.6).

Відповідач листом від 23 серпня 2019 року №827/Г-01 повідомив, що зарахувати період з листопада по грудень 2010 року та період з червня 2016 року по травень 2018 року відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає підстав. На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року по справі №140/317/19 здійснено перерахунок пенсії з врахуванням періодів роботи на ВП шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» з 01 червня 2016 року по 31 травня 2018 року. Перерахунок проведено з дати призначення пенсії. Для обчислення розміру пенсії враховано стаж роботи - 30 років 5 місяців 25 днів, в тому числі стаж роботи за списком №1 - 14 років 11 місяців 22 дні. В результаті перерахунку до пільгового стажу не враховано: листопада, грудень 2010 року - відсутня сплата внесків до Пенсійного фонду України, з 03 жовтня 2017 року по 05 жовтня 2017 року (3 дні) - участь у страйках; 12 грудня 2016 року (1 день) - відпустка без збереження заробітної плати; 11 травня 2018 року, 12 травня 2018 року, 14 травня 2018 року (3 дні) - простої (а.с.7-8).

26 вересня 2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою та додатковими документами, в якій просив здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з дати виникнення такого права, із врахуванням періодів роботи листопад - грудень 2010 року та з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року включно (а.с. 14-25).

Листом від 15 жовтня 2019 року №1050/Г-01 відповідач повідомив позивача, що за період листопад - грудень 2010 року та з червня 2018 року по липень 2019 року відсутні дані про факт сплати ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» страхових внесків та ЄСВ (а.с.26).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

працюючий пенсіонер - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1 - 7, 11 - 13 частини першої статті 11 цього Закону;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Крім того, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача як застрахованої особи, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі №414/736/17, від 20 березня 2019 року у справі №688/947/17, від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо відмови відповідача у зарахуванні до страхового (пільгового) стажу для призначення та перерахунку пенсії періодів роботи позивача: листопад - грудень 2010 року та з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року у зв`язку з відсутністю у відповідача інформації щодо сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 (а.с.16-18) вбачається, що ОСОБА_1 з 10 лютого 2009 року по 25 березня 2013 року працював у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» підземним гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею та 03 вересня 2013 року по даний час працює у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» на різних посадах (підземним гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею та гірничим майстром підземної дільниці з повним робочим днем під землею).

Разом з тим, довідками ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» від 03 вересня 2019 року №274 та від 04 грудня 2019 року №408 грудня 2019 року №409 (а.с19, 151) підтверджується та обставина, що позивачу за періоди роботи листопад-грудень 2010 року та з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку нараховано ЄСВ. ОСОБА_1 за період листопад-грудень 2010 року та з червня 2018 року по травень 2019 року був включений до поданої ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» звітності «Про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», про що зазначено у листі Головного управління ДПС у Волинській області від 19 листопада 2019 року №8152/10/03-20-08-02-08 (а.с.36).

При цьому, судом встановлено, що відсутність за даними системи персоніфікованого обліку відомостей про сплату страхових внесків обумовлена тим, що у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» наявний борг по єдиному внеску, тому зарахування поточних платежів відбувалося в рахунок погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення.

Таким чином, оскільки з наявних у справі письмових доказів вбачається, що в період листопад-грудень 2010 року та з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески, тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу позивача вказані періоди роботи.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» 02 вересня 2008 року № 345-VI (далі - Закон № 345-VI) мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Частиною першою статті 28 Закону № 1058-IV передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що позивач має достатній страховий стаж для здійснення перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону № 345-VI.

При цьому, суд не погоджується з позицією відповідача про те, що вимога позивача про проведення перерахунку пенсії з дати призначення суперечить нормам статті 122 КАС України, оскільки матеріалами справи підтверджено, що про не зарахування періоду листопад - грудень 2010 року до страхового стажу позивачу стало відомо лише з листа ГУ ПФУ у Волинській області від 23 серпня 2019 року №827/Г-01, а про не зарахування до страхового стажу періоду з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року - з листа ГУ ПФУ у Волинській області від 15 жовтня 2019 року №1050/Г-01.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Волинській області безпідставно не здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до вимог статті 8 Закону № 345-VI у зв`язку з неврахуванням до пільгового стажу позивача періодів роботи листопад-грудень 2010 року та з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року з мотивів несплати страхувальником страхових внесків, оскільки належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами у справі у їх сукупності підтверджується стаж роботи позивача у вказаний період, виплата йому заробітної плати за цей період із відрахуванням страхових внесків.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з метою належного та повного захисту прав позивача суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом про визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування позивачу періодів роботи листопад-грудень 2010 року та з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» до страхового стажу для обчислення пільгової пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону № 345-VI; зобов`язання зарахувати позивачу вказані періоди роботи у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» до страхового стажу для обчислення пільгової пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону № 345-VI; зобов`язання здійснити перерахунок пенсії позивача відповідно до статті 8 Закону № 345-VI з дати призначення пенсії, тобто з 02 липня 2018 року.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У пункті 269 Рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Позивач просить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вважає, що судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Перевіряючи доводи сторін та докази, якими позивач підтверджує понесені витрати, суд встановив, що сплата судового збору у сумі 768,40 грн. підтверджуються квитанцією від 05 листопада 2019 року №20, відтак вказану суму слід стягнути на користь позивача

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну допомогу адвоката до позовної заяви додано договір про надання професійної правничої допомоги адвокатом від 29 жовтня 2019 року, укладений між адвокатом Дунець Ольгою Федорівною та ОСОБА_1 (а.с.29). Відповідно до вказаного договору професійна правнича допомога адвоката надається з оформлення адміністративного позову про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії щодо відмови ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати час роботи у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» за періоди: з 01 листопада 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року до страхового та пільгового стажу для обчислення пільгової пенсії за віком згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням стажу за вищевказаний період з дати призначення пенсії. Оплата за договором фіксована - 2000,00 грн.

Як вбачається із доданих письмових доказів, а саме: розрахунку витрат на надання професійної правничої допомоги адвокатом від 04 листопада 2019 року та квитанції до прибуткового ордера №25 від 01 листопада 2019 року, ОСОБА_1 сплатило на адвокату Дунець О.Ф. 2000,00 грн. за оформлення адміністративного позову про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії щодо відмови ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати час роботи у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» за періоди: з 01 листопада 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року до страхового та пільгового стажу для обчислення пільгової пенсії за віком згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням стажу за вищевказаний період з дати призначення пенсії (а.с.27-28).

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує те, що розгляд цієї справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оскільки дана справа є справою незначної складності; підготовка позовної заяви у даній справі не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, усі документи, необхідні для складання і подання до суду позовної заяви були у позивача в наявності, або ж могли бути ним безперешкодно отримані.

Крім того, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Таким чином, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, враховуючи заперечення відповідача щодо обґрунтованості та співмірності розміру витрат на правничу допомогу, на думку суду справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є сума 500,00 грн.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати на загальну суму 1268,40 грн., з них: судовий збір - 768,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу - 500,00 грн.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи листопад-грудень 2010 року та з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року у відокремленому підрозділі «Шахта №9 «Нововолинська» Державного підприємства «Волиньвугілля» до страхового стажу для обчислення пільгової пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (45026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-в, ) зарахувати ОСОБА_1 (45319, Волинська область, Іваничівський район, село Кречів, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) періоди роботи листопад-грудень 2010 року та з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року у відокремленому підрозділі «Шахта №9 «Нововолинська» Державного підприємства «Волиньвугілля» до страхового стажу для обчислення пільгової пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (45026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-в, ) провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 (45319, Волинська область, Іваничівський район, село Кречів, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з дати призначення пенсії, тобто з 02 липня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (45026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-в, ) на користь ОСОБА_1 (45319 , Волинська область, Іваничівський район, село Кречів , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 1268 (одна тисяча двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк