Справа № 642/7475/19
Суддя: Грінчук О. П.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"12" грудня 2019 р.
Справа № 642/7475/19
Провадження №2-а/642/130/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Грінчук О.П.,

за участю секретаря судового засідання Сузанського О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Харківській обл. молодшого лейтенанта поліції Каракозова Анатолія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд скасувати постанову інспектора 2-го бат. 3-ої роти Каракозова А.О. серії ЕАК №1667911 від 25.10.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення, вказуючи, що 25.10.2019 близько 18 год. 15 хв. за адресою: пров. Верхівський інспектор ОСОБА_2 зупинив його за звинуваченням, що він нібито здійснював рух по трамвайній колії, за що інспектор виніс вищевказану постанову. Позивач вважає таку постанову незаконною, а дії поліцейського протиправними, оскільки після висловлення звинувачень, відповідач пішов до свого автомобілю і виніс вже надруковану постанову, при цьому, будь якої підготовки до розгляду справи не здійснив, не оголосив хто розглядає справу, та кого притягують до адміністративної відповідальності, не були вирішенні клопотання, не досліджені докази, не заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, не допитані свідки, не роз`яснені права та обов`язки, у тому числі право на правову допомогу, чим порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП. Також позивач зазначив, що справа була розглянута на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважив розглядати такі справи. Тому вважає дії відповідача неправомірними, у зв`язку з чим постанова складена з порушенням Закону і просить суд її скасувати.

01.11.2019 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, разом з позовом надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв чи клопотань до суду не надавав.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів у відсутність осіб, що не з`явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, встановив наступне.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.9 КАС України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КАС України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Пунктом 1.9.ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 25.10.2019 інспектором 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Харківській обл. лейтенантом поліції Каракозовим А.О. була винесена постанова серії ЕАК №1667911 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, 25.10.2019 о 17 год. 12 хв. в м.Харкові на перехресті вул. Полтавський шлях та вул. Є.Котляра водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, при наявності д.з. 5.18 здійснив рух по трамвайній колії попутного напрямку, чим порушив п.11.8, 11 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. До ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно пункту 11.8 Правил дорожнього руху по трамвайній колії попутного напрямку, розташованій на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, дозволяється рух за умови, що це не заборонено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою, а також під час випередження, об`їзду, коли ширина проїзної частини недостатня для виконання об`їзду, без виїзду на трамвайну колію. На перехресті дозволяється виїжджати на трамвайну колію попутного напрямку в тих самих випадках, але за умови відсутності перед перехрестям дорожніх знаків 5.16; 5.17.1; 5.17.2; 5.18; 5.19. Поворот ліворуч або розворот повинні виконуватися з трамвайної колії попутного напрямку, розташованої на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, якщо інший порядок руху не передбачено дорожніми знаками 5.16; 5.18 або розміткою 1.18. В усіх випадках не повинно створюватися перешкод для руху трамвая.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до роз`яснення наданого Конституційним Судом України в рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року по справі № 1-11/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, у вказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вищевикладених роз`яснень Конституційного Суду України та норм КУпАП, суд дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно застосовано скорочене провадження у справі про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.

Разом з тим, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача з приводу неповного з`ясування обставин справи та недоведеність доказами порушення ним правил дорожнього руху.

Так, відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Для встановлення складу та події адміністративного правопорушення у справі, що розглядається, слід встановити, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем на перехресті вул. Полтавський шлях та вул. Є.Котляра в м. Харкові здійснив рух по трамвайним коліям попутного напрямку при наявності дорожнього знаку 5.18 «напрямок руху по смузі».

В силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею ч.1 ст. 72 КАС України, ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями частини 1 статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Також, згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях цього Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Однак, відеозапис події та процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та фіксація вчинення ОСОБА_1 порушення п.11.8, 11 ПДР України в матеріалах справи відсутні, в судове засідання відповідачем не надані.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте, в постанові, що оскаржується, в графі «до постанови додаються» не зазначено жодного доказу, на підставі якого інспектором було прийняте рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення.

Суд звертає увагу, що інспектор 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Харківській обл. молодшого лейтенанта поліції Каракозов А.О. жодним чином не був позбавлений можливості надавати докази, у тому числі й відеозапис подій, що мали місце 25.10.2019, на підтвердження вини позивача у вчиненні вищезазначеного правопорушення, проте таким правом не скористався.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Жодних доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 порушення п.11.8, 11 ПДР відповідачем не надано та судом не встановлено.

Позивач скориставшись правом подання до суду вказаного позову - заперечив вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах, не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.11.8, 11 ПДР.

Отже, у суду відсутні беззаперечні підстави для висновку, що ОСОБА_1 було порушено п.11.8, 11 ПДР, у зв`язку з чим, з огляду на норми ч.2 ст.77 КАС України, та наявність обставин на які посилається позивач у своєму позові, неможливо стверджувати про наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Законодавчі норми, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дають підстави вважати, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак доказів того, що позивач порушив Правила дорожнього руху, зокрема, пояснень свідків, інформації з технічних засобів, відповідачем до постанови не долучено та до суду не надано.

Суд звертає увагу, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові КАС ВС від 26.04.2018р. у справі №338/1/17

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови та факту порушення позивачем п. 11.8, 11 ПДР України, відтак і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 72, 77, 94, 241-247, 250-251, 268-272, 286, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Харківській обл. молодшого лейтенанта поліції Каракозова Анатолія Олександровича (місце роботи: 61033, м.Харків, вул. Шевченка, 315-а) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Харківській області молодшого лейтенанта поліції Каракозова Анатолія Олександровича серії ЕАК №1667911 від 25.10.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення в сумі 425,00 грн.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, згідно ч.4 ст. 286 КАС України, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Головуючий