Справа № 420/5096/19
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5096/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить:

визнати протиправними дії Суворовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі в частині відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 04.12.2018 року;

зобов`язати Суворовське об`єднане Управління Пенсійного фонду в м. Одесі здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Одеського апеляційного суду №41 від 15.03.2019 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання в сумі 115692,23 грн., з 04.12.2018 року по 31.12.2018 року (включно);

визнати протиправними дії Суворовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі в частині відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2019 року;

зобов`язати Суворовське об`єднане Управління Пенсійного фонду в м.Одесі здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Одеського апеляційного суду №42 від 15.03.2019 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання в сумі 129675,98 грн., починаючи з 01.01.2019 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку із ухваленням рішення КСУ від 04.12.2018 року №11-р/2018, яке є обов`язковим для виконання всіма установами на території всієї України та виникненням у позивача права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання Одеським апеляційним судом видані дві довідки від 15.03.2019 року №№41, 42 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з мінімальної заробітної плати станом на 04.12.2018 року та станом на 01.01.2019 року. Позивач, 26.03.2019 року звернувся із заявою до Суворовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підстави вказаних довідок. Проте, 03.05.2019 року позивач отримав рішення Суворовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 04.04.2019 року про відмову в задоволенні заяви. Позивач вважає дії відповідача неправомірними, такими, що порушують права позивача та свідчать про невиконання відповідачем рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 року №11-р/2018р. Суворовське об`єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі виходило з того, що після 2016 рорку застосовується як розрахункова величина прожитковий мінімум, а не мінімальна заробітна плата. З таким висновком позивач не погоджується, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 20.09.2019 року наданий до суду відзив на позовну заяву (а.с.21-26), в якому він висловив свої заперечення стосовно позовних вимог. Вимоги викладені в адміністративному позові представник відповідача вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки розмір суддівської винагороди, зазначений у наданих позивачем довідках Одеського апеляційного суду від 15.03.2019 року №41 та №42, вочевидь розрахований з порушенням норм чинного законодавства, Управлінням прийняте рішення про відмову в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Враховуючи викладене, відповідач вважає, що Управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло виключно на підставі чинного законодавства України як вимагає Конституція України. Крім того, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить замінити відповідача по справі з Суворовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Ухвалою суд від 03.09.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 22.10.2019 року розгляд справи призначений за правилами загального провадження.

Ухвалою суду від 12.11.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, здійснено заміну відповідача Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Ухвалою суду від 02.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивачем, до суду надано заяву про розгляд справи за відсутності позивача.

Представник відповідача, до суду 26.11.2019 року не з`явився, про дату, час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача в порядку письмового провадження..

У зв`язку з відсутністю потреби заслухання свідка чи експерта, судом, керуючись положеннями ч.9 ст.205 КАС України, прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , Рішенням Вищої ради юстиції №3160/0/15-16 від 08.12.2016 року звільнений з посади судді Апеляційного суду Одеської області у відставку.(а.с. 47)

Позивач, з 13.12.2016 року перебуває на обліку в Суворовському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. (а.с. 38)

Одеським апеляційним судом 15.03.2019 року видано дві довідки на ім`я ОСОБА_1 , про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №41 про те, що станом на 04.12.2018 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку пенсії складає 115692,23 грн.(а.с.12) та №42 про те, що станом на 01.01.2019 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку пенсії складає 129675,98 грн. (а.с.11).

Позивач, 26.03.2019 року звернувся до Суворовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі вказаних довідок №41 та №42 від 15.03.2019 року.(а.с. 56)

За результатами розгляду заяви позивача з доданими до неї довідками, Суворовським об`єднаним Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі 04.04.2019 року прийнято рішення №42, яким позивачу відмовлено у здійснені перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів» згідно із довідками про суддівський устрій від 15.03.2019 року №41 та №42 (а.с.10).

Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу в п.6 ч.1 ст.92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно з ч.1 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 141 Закону України від 07.07.2010 року№2453-VI«Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону від 12.02.2015 року №192-VIII«Про забезпечення права на справедливий суд» та рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 у справі №4-рп/2016 встановлено, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Аналогічні положення також містяться у ч. 4 ст. 142 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Абзацом 2 пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

04.12.2018 р. Конституційним Судом прийнято рішення №11-р2018, згідно якого визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 3 статті 133 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI«Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII«Про забезпечення права на справедливий суд»). Це положення підлягає застосуванню в його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 01.01.2011 - 6 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2012 - 8 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2013 - 10 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2014 - 12 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2015 -15 мінімальних заробітних плат».

Також, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 10 статті 133 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI«Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII«Про забезпечення права на справедливий суд»), згідно якого «суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу», для цілей застосування окремих положень Закону України від 02.06.2016 №1402- VIII «Про судоустрій і статус суддів» зі змінами.

В частині 3 резолютивної частини рішення також вказано, що положення частин 3 та 10 статті 133 Закону України від 07.07.2010 №2453- VI «Про судоустрій і статут суддів» (у редакції Закону України від 12.02.2015 №192- VIII «Про забезпечення права на справедливий суд»), які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Конституційний Суд України в наведеному рішенні відновив права суддів на отримання посадового окладу в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 01.01.2015 року, а також зазначив, що положення частини 3 статті 133 Закону №2453 (у редакції Закону №192) звужує зміст та обсяг гарантій незалежності суддів у частині зменшення гарантованого розміру винагороди суддів, створює загрозу для незалежності як суддів, так і судової влади в цілому, а також передумови для впливу на суддю через розмір його матеріального забезпечення. Таким чином, положення частини 3 статті 133 Закону №2453 (у редакції Закону №192) суперечить частинам 1 та 2 статті 26 Конституції України.

Також, Конституційний Суд України вказав, якщо позбавлення судді права на отримання доплат до посадового окладу може бути визнане доцільним та виправданим, зокрема, у випадку притягнення його до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, то позбавлення судді цього права, коли він не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, як випливає зі змісту положення частини 10 статті 133 Закону № 2453 (у редакції Закону №192) є несправедливим, невиправданим та необґрунтованим.

Таким чином, саме з 04.12.2018 року втратили чинність положення ч.3 ст.133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, та відновили свою дію положення цієї статті в її первинній редакції, а саме «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом», а отже саме з 04.12.2018 р. збільшився розмір суддівської винагороди працюючих суддів за рахунок збільшення розміру посадового окладу.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.06.2016 року №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці) зазначив, що виключення положення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку із збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, також знижує гарантії незалежності суддів, а тому у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (пункт 2 мотивувальної частини).

Таку ж правову позицію Конституційний Суд України висловив і у рішенні від 03.06.2013 року №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного грошового утримання суддів у відставці) зазначивши, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині 1 статті 55 Конституції України (абзац 1 пункту 3 мотивувальної частини).

Таким чином, Конституційний Суд України неодноразового наголошував на тому, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

Також, відповідно до 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Положення вказаного нормативного акту визначають період, в якому має бути здійснено відповідний перерахунок, що помилково ототожнюється відповідачем з періодом, за який може бути здійснений такий перерахунок. При цьому дата, з якої у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача в спірному випадку, не є тотожним поняттям з датою, з якої позивач набула права на такий перерахунок.

В спірному випадку (щодо перерахунку з 04.12.2018 р.) не змінилися розміри складових суддівської винагороди, а внаслідок визнання неконституційними окремих положень Закону відновлено право суддів на отримання суддями місцевих судів посадового окладу, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці у позивача виникло з 04.12.2018 року, з прийняттям рішення Конституційного Суду України №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15) та з моменту підвищення грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, що відповідає вимогам Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Також абзацом другим пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 року становить 1921,00 грн., що в свою чергу призвело до збільшення посадового окладу судді за відповідною посадою.

З системного аналізу вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у зв`язку із зміною посадового окладу судді апеляційного суду з 04.12.2018, 01.01.2019, раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання позивача, як судді у відставці, підлягає перерахунку.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення Закону №1402-VІІІ, чинного на час їх виникнення.

За таких обставин, відповідач протиправно відмовив ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання з 01.01.2019 року на підставі довідки Апеляційного суду Одеської області від 15.03.2019 року №42.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Отже, поняття суддівської винагороди є комплексним, а перелік зазначених її складових є вичерпним.

Відповідно до статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Застосування норм статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом - Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Отже, матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 11 липня 2019 року у справі № 334/3253/17, від 15 липня 2019 року у справі № 740/1894/17.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області слід задовольнити частково, шляхом визнання протиправними дій Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області в частині відмові в проведенні перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці починаючи з 04.12.2018 року та з 01.01.2019 року; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідок Одеського апеляційного суду від 15.03.2019 року №41 з 04.12.2018 року та №42 з 01.01.2019 року без урахування матеріальної допомоги на оздоровлення та з урахуванням виплачених сум.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які наявні у справі щодо їх належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією № 0.0..1 від 27.08.2019 року ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 768,40 грн. (а.с. 3).

З урахуванням того, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягає задоволенню, з Головного управління ПФУ в Одеській області слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 04.12.2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Одеського апеляційного суду №41 від 15.03.2019 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання без урахування суми матеріальної допомоги на оздоровлення та з урахуванням виплачених сум, з 04.12.2018 року по 31.12.2018 року (включно).

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ,починаючи з 01.01.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Одеського апеляційного суду №42 від 15.03.2019 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання без урахування суми матеріальної допомоги на оздоровлення та з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01.01.2019 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.15.5 ч.І Перехідних положень КАС України апеляційна скарга подається до або через відповідні суди, а матеріали справи витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83)

Суддя П.П. Марин

.