Справа № 540/2078/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2078/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Калівошко В.В.,

за участі:

представника позивача - Проценко Л.С.,

представника відповідача - Яцемирського С.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 25.11.2019 року №32, просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДФС) у реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізична особа-підприємець платника єдиного податку другої групи, оформлену листом № 3742/ФОП/21-22-51-19 від 23.08.2019 року "Про надання відповіді";

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській о ласті, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі зареєструвати Нестеренко Олександра Сергійовича ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізична особа-підприємець платником єдиного податку другої групи з 01.10.2019 року, шляхом включення до реєстру платників цього податку та видати відповідне свідоцтво.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Так, позивач зазначає, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець з 15.08.2019 року. 22.08.2019 року позивач звернувся до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування з 01.09.2019 року разом з заявою про скасування на підставі судового рішення податкового боргу, який обліковується за позивачем. Як вважає позивач, у зв`язку з бездіяльністю контролюючого органу щодо виконання зазначеного судового рішення за ОСОБА_1 станом на 01.10.2019 року обліковується заборгованість. 23.08.2019 року відповідач листом №3742/ФОП/21-22-51-19 відмовив ОСОБА_1 в обранні спрощеної системи оподаткування з підстав наявності заборгованості з земельного податку фізичних осіб та з транспортного податку фізичних осіб, яка відповідно судового рішення у справі №821/1838/16 від 09.02.2017 року не підлягає сплаті.

Також позивач зазначає, що повторно звертався до ГУ ДФС з заявами про застосування спрощеної системи оподаткування 27.08.2019 року, 30.08.2019 року, 10.09.2019 року, 13.09.2019 року, 16.09.2019 року на які отримав аналогічні відмови.

ОСОБА_1 вважає такі відмови контролюючого органу протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 08.10.2019 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Судове засідання призначено на 05.11.2019 року.

25.10.2019 року відповідачем подано до суду відзив на позов, згідно якого ГУ ДФС позовних вимог не визнає, зазначає, що позивачу правомірно відмовлено в реєстрації платником єдиного податку другої групи через наявність в нього, на момент звернення з заявою, податкового боргу.

04.11.2019 року представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якій повторно йдеться про відсутність у позивача, на його думку, податкового боргу в розмірі 50000,00 грн. Крім цього, представник позивача зазначає, що до відзиву, відповідач надав документи про відсутність в ОСОБА_1 , станом на 30.08.2019 року податкового боргу з земельного податку. Окрім викладеного, представник позивача звертає увагу на те, що він не звертався до відповідача із заявою про перехід між системами оподаткування, а зазначав про обрання ним системи оподаткування згідно з нормами пп.298.1.2 п.298.1 ст.298 ПК України.

В судове засідання, призначене на 05.11.2019 року сторони з`явились. За клопотанням представника позивача, протокольною ухвалою суду в судовому розгляді оголошено перерву до 28.11.2019 року.

Судове засідання, призначене на вказану дату не відбулось через перебування судді у відпустці за сімейними обставинами. Датою наступного засідання визначено 06.12.2019 року.

В судове засідання на вказану дату представники сторін з`явились. Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав викладених у позові та відповіді на відзив, представник відповідача проти задоволення позову заперечував, покликаючись на доводи викладені ним в відзиві на позов.

Суд, вивчивши доводи позову, відзиву та відповіді на відзив, заслухавши пояснення учасників процесу, які прибули до суду, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 набув статусу підприємця 15.08.2019 року, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено запис №2 005549. З 15.08.2019 року перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

22.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДФС з заявою, в якій просив скасувати борг в сумі 50 000,00 грн. відповідно до податкових повідомлень-рішень від 29.06.2016 року №25-13 та №26-13, згідно постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 року по справі №821/1838/16.

До заяви позивачем додано постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 року з відміткою про набрання нею законної сили 07.04.2017 року.

Згідно змісту наведеної постанови - задоволено позов ОСОБА_1 до Херсонської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання незаконними податкових повідомлень-рішень від 29.06.2016 р. № 25-13, № 26-13.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 29.06.2016 р. № 25-13, № 26-13, якими ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб в загальній сумі 50000,00 грн.

Повторно аналогічну заяву ОСОБА_1 подано до відповідача 29.08.2019 року.

22.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, в якій обрав другу групу платників єдиного податку.

За результатом розгляду заяви позивача, ГУ ДФС надано в його адресу листа №3742/ФОП/21-22-51-19 від 23.08.2019 року, в якому зазначило, що за позивачем рахується непогашений податковий борг по земельному податку фізичних осіб у сумі 910,54 грн. та з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 50 000,00 грн., а відповідно до п. 291.5.8 ст. 291, п.299.6 ст. 299 Податкового Кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг.

27.08.2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, на яку отримав повністю ідентичну відповідь, оформлену листом від 28.08.2019 року №3791/ФОП/21-22-51-19-18.

З цих самих підстав ОСОБА_1 відмовлено за результатом розгляду його заяви від 30.08.2019 року (листом від 30.08.2019 року №12/ФОП/21-22-50-19). Проте, в частині суми наявного податкового боргу контролюючий орган зазначив, про наявність боргу по земельному податку у сумі 226,47 грн. та по транспортному податку з фізичних осіб 50000,00 грн.

30.08.2019 року, згідно наявних в матеріалах справи квитанцій №0.0..1 та 0.0..1 (а.с.43), позивачем здійснено дві сплати з земельного податку з фізичних осіб (згідно призначення платежу в квитанціях) у розмірі 250,00 та 50,00 грн.

13.09.2019 року ОСОБА_1 знову звернувся до відповідача з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, в якій обрав другу групу платників єдиного податку.

За результатом розгляду заяви позивача, ГУ ДФС надано в його адресу листа №164/ФОП/21-22-51-19 від 13.09.2019 року, в якому зазначило, що за позивачем рахується непогашений податковий борг по транспортному податку з фізичних осіб у сумі 50 000,00 грн., а відповідно до п. 291.5.8 ст. 291, п.299.6 ст. 299 Податкового Кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг.

Після означених обставин, позивач ще неодноразово (10.09.2019 року, 16.09.2019 року) звертався до відповідача з заявами про застосування спрощеної системи оподаткування, на які отримував оформлені листами відмови.

Вважаючи першу з наведених відмов - оформлену листом від 23.08.2019 року №3742/ФОП/21-22-51-19 "Про надання відповіді" протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства суд дійшов наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування та повернення в разі переплати, права та обов`язки платників податків, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (надалі - ПК України).

Спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності присвячена глава 1 Розділу XIV зазначеного кодексу.

Відповідно приписів п. 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. (п.291.3. ст.291 ПК України)

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, згідно п.291.4 ст. 291 ПК України поділяються на чотири групи платників єдиного податку.

Отже, наведеними нормами ПК України передбачено право, в тому числі, фізичної особи-підприємця обрати на власний розсуд механізм справляння податків і зборів за результатами ведення господарської діяльності.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 ПК України.

Так, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

У разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку.

У разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб`єктом господарювання у встановленому порядку. (п.299.5 ст. 299 ПК України)

Згідно приписів п.299.6 ст. 299 ПК України, підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:

1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;

2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Таким чином, при отриманні заяви позивача про його реєстрацію платником єдиного податку, контролюючий орган, відповідно наведених положень має обов`язок або провести відповідну реєстрацію або відмовити, керуючись виключним переліком підстав, передбаченим п.299.6 ст. 299 ПК України.

До зазначеного переліку включено, зокрема, невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу.

Згідно приписів п.291.5.8. ст.291 ПК України - не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Тобто, наявність на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку податкового боргу у платника податків є самостійною підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку.

З аналізу змісту листа-відмови відповідача від 23.08.2019 року вбачається, що підставою для не реєстрації ОСОБА_1 платником єдиного податку четвертої групи визначено наявність податкового боргу по земельному податку фізичних осіб у сумі 910,54 грн. та транспортному податку з фізичних осіб у сумі 50000,00 грн.

За приписами пп.62.1.1-62.1.2 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.

Як передбачено п.1 Розділу І "Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженого 07.04.2016 р. наказом Міністерства фінансів України № 422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881 (надалі - Порядок № 422), цей Порядок визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Згідно з п.2 Розділу І цього Порядку терміни в ньому вживаються в таких значеннях: інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Відповідно до п.1 Глави 1 Розділу ІІ Порядку № 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Внаслідок дослідження зворотного боку інтегрованої картки платника податків станом на 25.10.2019 року (а.с.73, 74) судом встановлено:

- станом на день звернення позивача з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування від 22.08.2019 року: за ОСОБА_1 обліковується податковий борг з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 50 000,00 грн. та по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 910,54 грн.

- станом на день звернення позивача з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування від 27.08.2019 року: за ОСОБА_1 обліковується податковий борг з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 50 000,00 грн. та по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 910,54 грн.

- станом на день звернення позивача з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування від 30.08.2019 року: за ОСОБА_1 обліковується податковий борг з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 50 000,00 грн. та по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 226,47 грн.

- станом на день звернення позивача з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування від 13.09.2019 року: за ОСОБА_1 обліковується податковий борг тільки з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 50 000,00 грн.

Щодо податкового боргу ОСОБА_1 по транспортному податку з фізичних осіб в сумі 50 000,00 грн., який обліковувався в формі оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, суд зазначає наступне.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 року, яке набрало законної сили 07.04.2017 року, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 29.06.2016 р. № 25-13, № 26-13, якими ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб в загальній сумі 50000,00 грн.

Частиною 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейський суд з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII) зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata , тобто поваги до остаточного рішення суду.

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 вказав, що одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

З викладеного вбачається, що податкові повідомлення-рішення від 29.06.2016 року №25-13, 26-13, сума зобов`язань в загальному розмірі 50 000,00 грн. за якими обліковувалась в ІКП позивача до 12.09.2019 року скасовані постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 року в справі №821/1838/16, яка набрала законної сили 07.04.2017 року. Всі доводи, з яких відповідач заперечував проти ухваленого рішення були викладені ним в рамках зазначеної справи як учасником процесу та набули оцінки судом. Після прийняття рішення у справі спірні правовідносини є остаточно вирішеними судом. Діяння ж відповідача щодо фактичного не приведення у відповідність даних інформаційно-аналітичного забезпечення шляхом відображення в ньому податкового боргу по скасованим два з половиною року тому податковим повідомленням-рішенням, порушує принцип правової визначеності та Конституційних засад судочинства в Україні - щодо обов`язковості судового рішення та, як наслідок є проявом протиправної бездіяльності з боку контролюючого органу.

З урахуванням наведеного, посилання ГУ ДФС в листах про відмову в реєстрації платником єдиного податку, на наявність в ОСОБА_1 податкового боргу по транспортному податку з фізичних осіб у сумі 50 000,00 грн. також є протиправним.

Проте, в листах-відмовах від 23.08.2019 року №3742/ФОП/21-22-51-19 (а.с.28), від 28.08.2019 року №3791/ФОП/21-22-51-19-18 (а.с.34), від 30.08.2019 року №12/ФОП/21-22-51-19 (а.с.40) ГУ ДФС в якості аргументу для відмови відповідач посилається на наявність у ОСОБА_1 (окрім боргу в розмірі 50 000,00 грн. по транспортному податку) податкового боргу по земельному податку з фізичних осіб. Існування такого боргу до 30.08.2019 року підтверджується даними ІКП позивача, не заперечується ним в заявах по суті даної справи. Також, ОСОБА_1 не надано доказів оскарження такого податкового боргу, навпаки, матеріали справи містять докази сплати позивачем суми боргу 28.08.2019 року та 30.08.2019 року.

Отже, наявність у позивача податкового боргу по земельному податку з фізичних осіб до 30.08.2019 року є встановленою судом. Зазначена обставина є підставою для відмови в задоволенні заяви позивача про застосування спрощеної системи оподаткування.

Таким чином, відмова ГУ ДФС в реєстрації ОСОБА_1 платником єдиного податку другої групи, оформлена листами від 23.08.2019 року №3742/ФОП/21-22-51-19, від 28.08.2019 року №3791/ФОП/21-22-51-19-18, від 30.08.2019 року №12/ФОП/21-22-51-19 є правомірною, оскільки судом під час розгляду справи підтверджено існування у позивача податкового боргу. А тому, як наслідок, позовна вимога ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі у реєстрації ОСОБА_1 платником єдиного податку другої групи, оформлену листом № 3742/ФОП/21-22-51-19 від 23.08.2019 року "Про надання відповіді" задоволенню не підлягає.

В той же час, зазначені вище сплати сум заборгованості по земельному податку з фізичних осіб відображені в ІКП позивача відповідними датами таким чином, що станом на 31.08.2019 року по земельному податку з фізичних осіб за ОСОБА_1 обліковується переплата в розмірі 23,53 грн.

З аналізу викладеного, суд дійшов висновку, що за даними ІКП позивача з урахуванням рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 року в справі №821/1838/16, після 30.08.2019 року в позивача відсутній податковий борг по земельному податку з фізичних осіб та по транспортному податку з фізичних осіб.

Проте, 13.09.2019 року ОСОБА_1 знову звернувся до ГУ ДФС з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування. Згідно листа ГУ ДФС від 13.09.2019 року №164/ФОП/21-22-51-19 позивачу відмовлено в задоволенні його заяви з посиланням на наявність в нього податкового боргу тільки по транспортному податку з фізичних осіб в розмірі 50000,00 грн.

У зв`язку з тим, що лист не містить зазначень про існування податкового боргу з інших податків (що додатково підтверджено ІКП ОСОБА_1 ) та з урахуванням того, що вище за текстом даного рішення визнано протиправним посилання відповідача на наявність у ОСОБА_1 податкового боргу по транспортному податку з фізичних осіб в розмірі 50000,00 грн., суд вважає відмову податкового органу безпідставною.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач, при зверненні до суду просив захистити його права шляхом визнання протиправною відмови відповідача у реєстрації ОСОБА_1 платником єдиного податку другої групи, оформлену листом № 3742/ФОП/21-22-51-19 від 23.08.2019 року "Про надання відповіді".

За текстом даного рішення вказана позовна вимога означена судом такою, що не підлягає задоволенню, проте, в даному конкретному випадку, суд застосовує не тільки формальний підхід до змісту позову, але й суть спірних правовідносин, що зумовили звернення ОСОБА_1 до суду за захистом порушених прав.

Так, позивач протягом тривалого часу намагається реалізувати своє право як підприємця обрати спрощену систему оподаткування, проте отримує відмови контролюючого органу, в тому числі з підстав, які насправді не існували. А тому, суд маючи змогу визначити з матеріалів справи права позивача такими, що порушені, а позовні вимоги сформульованими таким чином, що не в змозі захистити зазначені права вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною відмову ГУ ДФС у реєстрації ОСОБА_1 платником єдиного податку другої групи, оформлену листом № 164/ФОП/21-22-51-19 від 13.09.2019 року "Про надання відповіді", оскільки саме ця відмова контролюючого органу, обґрунтована податковим боргом, існування якого спростовано.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ДФС зареєструвати ОСОБА_1 платником єдиного податку другої групи з 01.10.2019 року, шляхом включення до реєстру платників цього податку та видати відповідне свідоцтво суд зазначає про наступне.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1 - 298.1.4 статті 298.

Так, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

Заява подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один з таких способів:

1) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

2) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

3) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством;

4) державному реєстратору як додаток до заяви про державну реєстрацію, що подається для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця з урахуванням вимог пункту 291.5 статті 291 цього Кодексу. Електронна копія заяви, виготовлена шляхом сканування, передається державним реєстратором до контролюючого органу одночасно з відомостями з реєстраційної картки на проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Суб`єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб`єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року. (п.298.1.4 ст. 298 ПК України)

Наведені норми кореспондуються з положеннями Порядку подання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.12.2011 № 1675.

Також, відповідно п.3 зазначеного порядку для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до органу державної податкової служби заяву про застосування спрощеної системи оподаткування за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.12.2011 № 1675.

Так, 13.09.2019 року позивачем подано до контролюючого органу заяву встановленої форми, в якій зазначені всі відомості, передбачені положеннями наведеного вище Порядку.

Наявність у позивача податкового боргу, станом на день звернення з відповідною заявою, що було єдиною підставою для відмови ОСОБА_1 за текстом даного рішення визнано судом непідтвердженим.

Доказів існування інших обставин що передбачені п.299.6 ст. 299 ПК України як підстава для відмови ГУ ДФС до суду не надано.

Тобто, всі умови, визначені законом, для реєстрації ОСОБА_1 платником єдиного податку другої групи ним дотримані, а заяву подано не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку четвертого кварталу 2019 року (який починається з 01.10.2019 року).

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням наведеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання зареєструвати ОСОБА_1 платником єдиного податку другої групи з 01.10.2019 року, шляхом включення до реєстру платників цього податку.

В свою чергу видача свідоцтва про реєстрацію є дією за наслідками реєстрації та звернення позивача з відповідною заявою, отже вимоги про зобов`язання відповідача видати відповідне свідоцтво не підлягають задоволенню в рамках даного позову, оскільки є передчасними та спрямованими на майбутнє.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач законність та обґрунтованість своїх рішень суду не довів. Натомість, позивачем надані усі необхідні докази в підтвердження викладених ним обставин та обґрунтування його позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю, в редакції, визначеній судом, шляхом визнання протиправною відмову ГУ ДФС у реєстрації ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем платником єдиного податку другої групи, оформлену листом № 164/ФОП/21-22-51-19 від 13.09.2019 року "Про надання відповіді" та шляхом зобов`язання ГУ ДФС зареєструвати ОСОБА_1 платником єдиного податку другої групи з 01 жовтня 2019 року шляхом включення до реєстру платників цього податку.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 205, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73000, м.Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) у реєстрації ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), фізичною особою-підприємцем платником єдиного податку другої групи, оформлену листом № 164/ФОП/21-22-51-19 від 13.09.2019 року "Про надання відповіді".

Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73000, м.Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) зареєструвати Нестеренка Олександра ОСОБА_2 (73000, м. АДРЕСА_1 , пр-т Ушакова, АДРЕСА_2 , ) платником єдиного податку другої групи з 01 жовтня 2019 року шляхом включення до реєстру платників цього податку.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73000, м.Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 . АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , ) судовий збір у сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 11 грудня 2019 р.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 111000000