Справа № 520/63/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бадюков Ю.В.

05 грудня 2019 р.Справа № 520/63/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Калитки О. М. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання - Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна екологічна інспекція у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В с т а н о в и л а:

03.01.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача Державної екологічної інспекції України (далі - ДЕІ України) від 20.12.2018 року № 434-0 про його звільнення з посади начальника Державної екологічної інспекції у Полтавській області (далі - ДЕІ у Полтавській області) - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області;

- поновити його на посаді начальника ДЕІ у Полтавській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавській області;

- стягнути з ДЕІ України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з дати звільнення по дату прийняття судового рішення.

Також, позивач просить застосувати заходи судового контролю за виконанням відповідачем судового рішення відповідно до ст. 382 КАС України.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує протиправністю та незаконністю наказу ДЕІ України від 20.12.2018 року № 434-о, яким його звільнено з посади начальника ДЕІ у Полтавській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області, оскільки йому не були запропоновані всі посади ДЕІ, які вивільнялися протягом двох місяців з дня його попередження про наступне вивільнення.

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов відповідач вказує, що у попередженні про наступне вивільнення ОСОБА_1 було запропоновано всі наявні станом на 05.10.2018 року вакансії у структурі Держекоінспекції, зазначає про законність прийнятого наказу та відсутність підстав для його скасування.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року (повний текст рішення складений 16.04.2019 року) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений у повному обсязі у спосіб, визначений позивачем.

Так, судовим рішенням скасовано наказ ДЕІ України «Про звільнення ОСОБА_1 » від 20.12.2018 року № 434-о щодо звільнення ОСОБА_1 з посади начальника ДЕІ у Полтавській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області.

ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника ДЕІ у Полтавській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавській області.

Стягнуто з ДЕІ України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з дати звільнення по дату прийняття судового рішення в розмірі 46.454, 28 грн.

Висновок суду вмотивований тим, що відповідач не довів юридичну правильність і фактичну обґрунтованість спірного наказу.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ДЕІ України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає про хибність висновку суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах ДЕІ України не дотримано положень ч. 2 ст. 40, ст. 49-2 КЗпП, оскільки позивача було попереджено про скорочення посади начальника ДЕІ у Полтавській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області по закінченню двох місяців з моменту вручення попередження, у зв`язку з чим, позивачу запропоновано для переведеее6я наявні вакансії відповідно до кваліфікації.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на чисельну судову практику в інших справах щодо протиправності звільнення інших працівників територіальних органів ДЕІ України.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 з 21.02.2013 року працює на посаді начальника ДЕІ у Полтавській області та з 01.05.2016 року йому присвоєно шостий ранг державного службовця в межах категорії посад «Б».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 102 про «Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища» в структурі ДЕІ України відбувається реформування, в рамках якого деякі територіальні органи інспекції об`єднуються і утворюються міжрегіональні. В додатку 1 постанови вказуються інспекції, що підлягають ліквідації, в додатку № 2 - які створюються.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 102 визначено, що територіальні органи Державної екологічної інспекції, що ліквідуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам, які утворюються згідно з пунктом 1 цієї постанови.

Таким чином, відповідно до наведеної постанови Кабінету Міністрів України підлягають ліквідації ДЕІ у Черкаській області та ДЕІ у Полтавській області з утворенням міжрегіональної установи - ДЕІ Центрального округу.

Наказом ДЕІ України від 17.05.2018 року № 82 затверджено Положення про Державну екологічну інспекцію Центрального округу, відповідно до якого, завдання та повноваження новоствореного територіального органу Держекоінспекції України відповідають завданням та повноваженням ДЕІ у Полтавській області, визначеним у Положенні про Державну екологічну інспекцію у Полтавській області, затверджене наказом ДЕІ України 28.09.2017 року № 652, що ліквідується /т. 1, а.с. 18-32/.

Наказом від 23.07.2018 року № 138 «Про питання діяльності Державної екологічної інспекції Центрального округу» ДЕІ України передано повноваження від ДЕІ у Полтавській та Черкаській областей до ДЕІ Центрального округу /т. 1, а.с. 16/.

31.07.2018 року ДЕІ України прийнято наказ № 146 «Про ліквідацію Державної екологічної інспекції у Полтавській області» /т. 1, а.с. 15/.

Наказом від 01.08.2018 року № 150 «Про реалізацію заходів державного нагляду (контролю) Держекоінспекції на 2018 рік» в.о. Голови ДЕІ України уповноважив ДЕІ Центрального округу здійснювати планові перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства за затвердженим раніше планом роботи для ДЕІ у Черкаській та Полтавській областей /т. 1, а.с. 17/.

Таким чином, функції ДЕІ у Полтавській області покладені на ДЕІ Центрального округу, що свідчить про реорганізацію однієї державної установи в іншу.

24.10.2018 року з метою здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією Держекоінспекції відповідно до наказу Державної екологічної інспекції України від 31.07.2018 № 146 «Про ліквідацію Державної екологічної інспекції у Полтавській області» першим заступником начальника Держекоінспекції, головою ліквідаційної комісії на виконання доручення ДЕІ України від 23.10.2018 року № 155, позивачу ОСОБА_1 вручено попередження про наступне вивільнення /т. 1, а.с. 13/.

Таким чином, позивача попереджено про скорочення посади начальника ДЕІ у Полтавській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області, по закінченню двох місяців з моменту вручення цього попередження.

У зв`язку з цим, позивачу запропоновано для переведення наявні вакансії відповідно до кваліфікації:

- заступника начальника Державної екологічної інспекції у Вінницькій області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області;

- начальника Державної екологічної інспекції у Житомирській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Житомирської області;

- першого заступника начальника Державної екологічної інспекції у Житомирській області - першого заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Житомирської області;

- заступника начальника Державної екологічної інспекції у Луганській області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Луганської області;

- першого заступника начальника Державної екологічної інспекції у Миколаївській області - першого заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Миколаївської області;

- заступника начальника Державної екологічної інспекції у Тернопільській області заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області;

- заступника начальника Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чернівецької області.

До спливу двомісячного строку з моменту вручення цього попередження, а саме 20.12.2018 року, відповідач видав наказ № 434-0 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника ДЕІ у Полтавській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області /т. 1, а.с. 11/.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, урегульовані Законом України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 43 Закону № 889-VIII підставою для зміни істотних умов державної служби, зокрема, є скорочення чисельності або штату працівників у зв`язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

Пункт 4 ст. 83 Закону № 889-VIII серед підстав для припинення державної служби виділяє її припинення за ініціативою суб`єкта призначення.

Пункт 1 ч. 1 ст. 87 цього Закону серед підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення встановлює таку: скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Частиною 3 ст. 87 Закону № 889-VIII визначено, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Звільнення на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Державний службовець, якого звільнено на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення має право поворотного прийняття на службу за його заявою, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

Отже, процедура вивільнення державних службовців на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII регулюється нормами КЗпП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у п.п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За правилами ч.ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Виходячи з нормативного тлумачення ч. 1 ст. 40, ч.ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП, колегія суддів зазначає, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду та які існували на день звільнення.

Як установлено судовим розглядом, протягом строку з 05.10.2018 року по 24.10.2018 року у структурі відповідача були наявні такі вакантні посади:

- заступника начальника ДЕІ Центрального округу, яка знаходиться за одною адресою з ДЕІ у Полтавської області (наказ ДЕІ України від 08.10.2018 року № 335-0 « Про звільнення ОСОБА_2 ») /т. 1, а.с. 33/;

- першого заступника начальника ДЕІ у Одеській області (наказ ДЕІ України від 09.10.2018 року № 338-0 «Про призначення ОСОБА_3 ») /т. 1, а.с. 34/;

- начальника ДЕІ у Харківській області (наказ від 19.10.2018р. № 356-о «Про звільнення ОСОБА_4 ») /т. 1, а.с. 35/;

- першого заступника начальника ДЕІ у Харківській області (наказ від 21.11.2018 року № 384-о «Про звільнення ОСОБА_5 ) /т. 1, а.с. 120/;

- заступника начальника ДЕІ у Харківській області (наказ від 13.12.2018 року № 419-о «Про звільнення ОСОБА_6 ) /т. 1, а.с. 121/.

Колегія суддів зауважує, що ані доказів пропонування позивачу всіх наявних вакансій, неможливості працевлаштування позивача в штаті новоствореного органу ДЕІ Центрального округу за професією чи за спеціальністю, ані доказів неможливості надати позивачу іншу роботу в інших структурних підрозділах з урахуванням навичок, вмінь та інших професійних параметрів, відповідачем судам першої та апеляційної інстанції не надано.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відносно позивача у спірних правовідносинах відповідачем не дотримана процедура належного, тобто з урахуванням ч. 2 ст. 40, ст. 49-2 КЗпП, вирішення питання подальшого проходження публічної служби на посадах державних службовців в одночасно створених, а також інших підрозділах та апараті відповідача.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наказ ДЕІ України «Про звільнення ОСОБА_1 » від 20.12.2018 року № 434-о є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач - поновленню на посаді начальника ДЕІ у Полтавській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавській області.

При цьому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.12.2018 року по 11.04.2019 року у розмірі 46.454, 28 грн. (636, 36 грн. х 73 роб. дні).

Оскільки встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком, і позивачем не надано доказів того, що ДЕІ України в подальшому буде ухилятися від виконання судового рішення, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви позивача про застосування заходів судового контролю відповідно до ст. 382 КАС України.

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка Я.М. Макаренко
Постанова у повному обсязі складена і підписана 13 грудня 2019 року.