Справа № 484/5260/19
Суддя: Літвіненко Т. Я.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 484/5260/19
Провадження № 2-а/484/116/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.12.2019 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді Літвіненко Т.Я.
секретар судового засідання Кодриш Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Первомайську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправними дій державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
14.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи тим, що постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.11.2017 року у справі №484/1989/15-а, провадження №2-а/484/3/17 його позовні вимоги задоволено частково, зокрема зобов`язано Миколаївський обласний військовий комісаріат надати ГУ ПФУ в Миколаївській області інформацію про грошове забезпечення ОСОБА_1 , для цілей перерахунку розміру грошового забезпечення для призначення пенсії з 29.05.2014 року відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2015 року № 350/174/308/387/ПС з врахуванням, зокрема, винагороди за тривалу безперервну військову службу 20 років, а також зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 у двомісячний строк з моменту пред`явлення виконавчого листа, відповідно до цієї постанови суду, подати до суду звіт про його виконання.
Ним було отримано виконавчий лист, який 15.10.2019 року пред`явлено для примусового виконання до ДВС. Постановою від 18.10.2019 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №60329664. Постановою державного виконавця від 11.11.2019 року виконавче провадження закінчено у зв`язку із виконанням рішення суду в повному обсязі згідно заяви ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.11.2019 року. Позивач вважає, що така постанова є передчасною та незаконною і підлягає скасуванню, а виконавче провадження ВП №60329664 відновленню, оскільки рішення суду виконане частково, не подано до суду звіту про виконання. За таких обставин просить позов задовольнити.
Позивач в судове засідання не з`явився надав заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився та подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог через необґрунтованість, оскільки ОСОБА_1 звернувся до ДВС із заявою про виконання постанови суду від 15.11.2017 року в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ГУ ПФУ в Миколаївській області інформацію про грошове забезпечення ОСОБА_1 . За результатами розгляду заяви стягувача державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 60329664 щодо виконання постанови суду саме в тій частині, про яку зазначено у заяві стягувача, про що повідомлено сторони. 11.11.2019 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із виконанням рішення суду. Щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 у двомісячний строк з моменту пред`явлення виконавчого листа відповідно до цієї постанови суду подати до суду звіт про його виконання вважає, що це обов`язок покладений безпосередньо на суддю.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.11.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема зобов`язано Миколаївський обласний військовий комісаріат надати ГУ ПФУ в Миколаївській області інформацію про грошове забезпечення ОСОБА_1 , для цілей перерахунку розміру грошового забезпечення для призначення пенсії з 29.05.2014 року відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2015 року № 350/174/308/387/ПС з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну, одноразової грошової допомоги при звільненні, винагороди за тривалу безперервну військову службу 20 років, індексації.
На підставі такої постанови судом 21.12.2017 року було видано виконавчий лист ОСОБА_1 для пред`явлення до примусового виконання.
Постановою головного державного виконавця Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Сазонова Д.К. від 18.10.2019 року за заявою ОСОБА_1 від 15.10.2019 року про примусове виконання постанови суду від 18.10.2017 року відкрите виконавче провадження ВП №60329644.
Згідно заяви ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.11.2019 року, ГУ ПФУ в Миколаївській області 08.11.2019 року направлено інформацію про грошове забезпечення ОСОБА_1 , для цілей перерахунку розміру грошового забезпечення для призначення пенсії з 29.05.2014 року відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2015 року № 350/174/308/387/ПС з врахуванням винагороди за тривалу безперервну військову службу 20 років, що також підтверджується копією журналу реєстрації вхідних/вихідних документів.
З наданих документів вбачається, що державний виконавець проігнорував зазначену у виконавчому листі частину рішення про зобов`язання військкомату подати суду звіт; в цій частині не відкрив виконавче провадження і ніяких виконавчих дій не провів.
Після отримання зазначеної заяви з додатками держаним виконавцем постановою від 11.11.2019 року виконавче провадження закінчено на підставі п.1 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Так, зі змісту рішення суду вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повинно було здійснити перерахунок розміру грошового забезпечення для призначення пенсії з 29.05.2014 року відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2015 року №350/174/308/387/ПС з врахуванням: винагороди за тривалу безперервну військову службу 20 років; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 у двохмісячний строк з моменту пред`явлення виконавчого листа подати до суду звіт про його виконання.
Відповідно до ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).
Частинами 3, 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. Державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.
Пунктом 9 частини 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 60329664 від 18.10.2019 року вбачається, що державним виконавцем відомості на підставі виконавчого листа № 484/1989/15-а від 21.12.2017 року Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області внесено лише частково, не зазначено про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 у двомісячний строк з моменту пред`явлення виконавчого листа подати до суду звіт про виконання.
Таким чином, державний виконавець при здійснені виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого документу не звернув уваги на викладену у виконавчому листі резолютивну частину постанови.
Звіт ІНФОРМАЦІЯ_2 про виконання постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.11.2017 року у справі № 484/1989/15-а, щодо зобов`язання Миколаївського обласного військового комісаріату надати ГУ ПФУ в Миколаївській області інформацію про грошове забезпечення ОСОБА_1 , для цілей перерахунку розміру грошового забезпечення для призначення пенсії з 29.05.2014 року відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2015 року №350/174/308/387/ПС з врахуванням винагороди за тривалу безперервну військову службу 20 років, суду не надано. Виконання рішення в цій частині виконавцем не проводилося, хоча про це зазначено у наданому виконавчому листі.
Таким чином, постанова суду у справі № 484/1989/15-а згідно з виконавчим документом не виконана в повному обсязі.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пункт 10 ч. 2 ст. 245 КАС України наділяє суд правом прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Використовуючи таке право, суд вважає за необхідне скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження.
Щодо вимоги про зобов`язання прийняти постанову про поновлення виконавчого провадження, суд зазначає, що скасування постанови про закінчення виконавчого провадження і передбачає поновлення виконавчого провадження.
Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо закінчення виконавчого провадження, зобов`язання прийняти постанову про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання прийняти постанову про відновлення виконавчого провадження не підлягають задоволенню.
Щодо зобов`язання відповідача здійснити процесуальні дії примусового характеру передбачені частинами 2,3 статті 63 та частинами 1, 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», то і ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки суд не може підміняти державний орган і втручатися у дискреційні повноваження органу. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправними дій державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Скасувати постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про закінчення виконавчого провадження від 11.11.2019 року ВП №60329664 по примусовому виконанню виконавчого листа №484/1989/15-а, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області від 21.12.2017 року.
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Повне судове рішення буде складено 13.12.2019 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до п. 14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

СУДДЯ: Т.Я. Літвіненко