Справа № 640/10772/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді Кучми А.Ю.

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря: Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019р. №Ф-50-17.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірна податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 21 030,72грн є протиправною, оскільки позивач з 2016 року перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, як фізична особа - підприємець, адвокат, відтак не повинна сплачувати єдиний внесок як особа, що провадить незалежну професійну діяльність (адвокатську).

Згідно з відзивом на адміністративний позов відповідачем щодо задоволення позову заперечується, оскільки позивач перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві як фізична особа - підприємець та особа, яка займається незалежною професійною діяльністю - адвокат, а тому зобов`язана сплачувати єдиний внесок окремо за кожен вид діяльності та отримання доходу: від здійснення незалежної професійної діяльності - адвоката та як фізичної особи - підприємця, та подати звітність за кожен вид доходу. Щодо реєстрації позивача фізичною особою - підприємцем, то остання сама подала заяву про взяття на облік, данні ж щодо реєстрації позивача самозайнятою особою - адвокатом, отримані з Єдиного реєстру адвокатів України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.10.2019 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019 № Ф-50-17, яка винесена Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві на суму 21 030,72грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги позивачем вказується не неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, фізична особа - підприємець, адвокат Джас Ірина Василівна, відповідно до Довідки про взяття на облік платника податків, форми №4-ОПП, від 14.07.2016 №922, взята на облік як платник податків та перебуває на обліку у ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві 16.05.2019р. винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-50-19, якою повідомлено, що станом на 30.04.2019р. позивач має заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені у розмірі 21030,72грн.

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що подвійне оподаткування, в тому числі і сплати єдиного внеску є протиправним та суперечить принципам податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно підпункту 14.1.226 пункту 14.1статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно з п. 63.1. ст. 63 ПК України з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи ведеться облік платників податків.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VІ (надалі - Закон №2464-VІ).

Відповідно до п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 7 Закону №2464-VІ визначено базу нарахування єдиного внеску.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Статтею 9 Закону №2464-VІ визначено порядок обчислення і сплати єдиного внеску.

Відповідно до ч. 8 вказаної статті Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, визначені Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2015 року (далі - Закон № 5076-VI).

Відповідно до статті 13 Закону № 5076-VI, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 вказаного Закону, право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності. Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката (п. 1 ч. 3 ст.31).

Виходячи зі змісту ч.ч. 5, 6 ст. 31 Закону № 5076-VI, протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Отже, правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк.

Як вбачається з матерів справи та не спростовано апелянтом, відповідно до Довідки про взяття на облік платника податків, форми №4-ОПП, від 14.07.2016р. №922, позивач взята на облік як фізична особа - підприємець та перебуває на обліку у ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Позивачем сплачено єдиний внесок на загальну суму 22867,20грн., що підтверджується квитанціями №0.0..1 від 12.03.2019р. на суму 2462,18грн., №0.0..1 від 19.10.2018р. на суму 4914,36грн., №0.0..1 від 20.10.2018р. на суму 2452,36грн., №0.0.1 від 21.05.2019р. на суму 4590,30грн., №Р24А360048271А44645 від 25.01.2018р. на суму 8448,00грн.

При цьому, здійснюючи підприємницьку діяльність за кодами КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права (основний); КВЕД 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування, позивач займається одним і тим же видом підприємницької діяльності, а тому ведення подвійного обліку ідентичної господарської діяльності, а відповідно і подвійне оподаткування, в тому числі і сплати єдиного внеску є протиправним та суперечить принципам податкового законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки дохід позивачу приносить саме діяльність як адвоката, а не фізичної особи-підприємця, то позивач повинен сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як адвокат.

При цьому, позивач здійснюючи адвокатську діяльність, сплатив єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Враховуючи викладене, вимога Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019р. № Ф-50-17 в сумі 21030,72грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.10.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови буде виготовлено протягом строку, визначеного ст. 243 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 10.12.2019.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна