Справа № 540/1842/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1842/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Свято-Григорівського Бізюків чоловічого монастиря до Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

06 вересня 2019 року Свято-Григорівський Бізюків чоловічий монастир (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною відмову Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області, викладену у листі від 20 серпня 2019 року за № 443/02-28/19 щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Свято-Григорівському Бізюків чоловічому монастирю, загальною площею 7,4266 га, для розміщення житлових і нежитлових будівель і споруд монастиря площею 7,3066 га по вул. Центральна, буд. 3, та для розміщення трьох погребів для фільтрування води площею 0,1200 га по вул. Водонапірна, 5, с. Червоний Маяк Бериславського району Херсонської області;

- зобов'язати Новорайську сільську раду Бериславського району Херсонської області затвердити погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Свято-Григорівському Бізюків чоловічому монастирю, загальною площею 7,4266 га, для розміщення житлових і нежитлових будівель і споруд монастиря площею 7,3066 га по вул. Центральна, буд. 3, та для розміщення трьох погребів для фільтрування води площею 0,1200 га по вул. Водонапірна, 5, с. Червоний Маяк Бериславського району, Херсонської області та передати земельну ділянку в постійне користування.

Ухвалою суду від 11.09.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 11.10.2019 року зупинено провадження у справі строком на один місяць для надання сторонам часу на примирення.

Ухвалою суду від 22.11.2019 року поновлено провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. (ст. 258 КАС України)

Враховуючи, що сторонами не надано клопотань про розгляд справи з викликом сторін, а також не надано заперечень щодо розгляду справи без їх повідомлення (виклику), суд вважає за можливе розглянути дану справу у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до змісту позову вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що звернувшись у липні 2019 року до Новорайської сільської ради із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування монастирю земельної ділянки загальною площею 7,3066 га для розміщення житлових і нежитлових будівель і споруд по вул. Центральна, буд. 3, та для розміщення трьох погребів для фільтрування води площею 0,1200 га по вул. Водонапірна, 5 у с. Червоний Маяк Бериславського району Херсонської області, позивач отримав лист від 20.08.2019 р., яким відповідач повідомив про те, що проект землеустрою не може бути затверджений у зв'язку з закінченням терміну дії висновку № 01-43/14-468 від 28.04.2015 року про погодження документації з землеустрою. Також позивачу рекомендовано поновити висновок та повторно подати його на затвердження. Позивач вважає вказану відмову відповідача протиправною, оскільки аналіз положень ч. 16 статті 186 Земельного кодексу України дозволяє дійти висновку, що строк дії погодження проекту щодо відведення земельної ділянки є необмеженим.

30.09.2019 року відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки питання щодо затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 7,4266 га в постійне користування Свято-Григорівському Бізюковому чоловічому монастирю включено до порядку денного чотирнадцятої сесії сьомого скликання Новорайської сільської ради та розглянуто у відкритому пленарному засіданні. Оскільки рішення за результатами голосування не прийнято, відповідач зобов'язується повторно включити його до матеріалів чергової сесії та розглянути на пленарному засіданні сільської ради. Враховуючи викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує про наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 22.07.2019 року позивач звернувся до Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області з заявою про затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування Свято-Григорівському Бізюковому чоловічому монастирю загальною площею 7,4266 га.

Листом від 20.08.2019 року № 443/02-28/19 Новорайська сільська рада Бериславського району Херсонської області повідомила позивача про те, що проект землеустрою розглянутий, але не може бути наразі затверджений у зв'язку з закінченням терміну дії висновку № 01-43/14-468 від 28.04.2015 року про погодження документації із землеустрою. Беручи до уваги викладене відповідачем запропоновано поновити висновок про погодження документації із землеустрою та надати проект землеустрою на затвердження до Новорайської сільської ради в установленому порядку.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель врегульовано Земельним кодексом України від 24.10.2001 № 2768-ІІІ (далі - ЗК України).

Відповідно до ст. 3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема, релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності. (ч. 2 ст. 92 ЗК України)

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлений статтею 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 цієї статті надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. (ч. 3 ст. 123 ЗК України)

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. (ч. 4 ст. 123 ЗК України)

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. (ч. 6 ст. 123 ЗК України)

Відповідно до ч. 11 ст. 123 ЗК України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

- затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

- надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. (ч. 14 ст. 123 ЗК України)

Виходячи з аналізу вказаних положень Земельного кодексу України у системному їх зв'язку, суд приходить до висновку, що перелік підстав для відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Як вбачається зі змісту листа Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 20.08.2019 року № 443/02-28/19, підставою для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування спірної земельної ділянки є закінчення терміну дії висновку № 01-43/14-468 від 28.04.2015 року про погодження документації із землеустрою.

Надаючи правову оцінку вказаній підставі для відмови у затвердженні проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування Свято-Григорівському Бізюковому Чоловічому монастирю загальною площею 7,4266 га для розміщення житлових і нежитлових будівель і споруд монастиря площею 7,3066 га по вул. Центральна, 3 та для розміщення трьох погребів для фільтрування води площею 0,1200 га по вул. Водонапірна, 5 с. Червоний Маяк Бериславського району Херсонської області містить у собі "Матеріали погодження проекту землеустрою", серед яких висновок Відділу Держземагенства у Бериславському районі Херсонської області щодо погодження документації із землеустрою від 28.04.2015 р. № 01-43/14-468. Згідно пункту 12 вказаного висновку термін його дії - два роки.

Станом на час видання висновку щодо погодження документації із землеустрою від 28.04.2015 року питання щодо погодження розробленого проекту землеустрою було врегульовано статтею 186-1 Земельного кодексу України (в редакції Закону № 365-VII від 02.07.2013), відповідно до частини першої якої проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Частиною 5 цієї ж статті (в редакції Закону № 365-VII від 02.07.2013) передбачено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

При цьому, стаття 186-1 Земельного кодексу України (в редакції Закону № 365-VII від 02.07.2013) не містить приписів щодо встановлення або обмеження строку дії висновків щодо погодження документації із землеустрою, що, на думку суду, свідчить про їх безтерміновість.

Станом на час надання відповідачем оскаржуваної відмови, оформленої листом від 20.08.2019 року № 443/02-28/19 питання щодо погодження документації із землеустрою врегульовано статтею 186 ЗК України, відповідно до частини 16 якої Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб'єкти, визначені цією статтею, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії цих висновків є необмеженим.

Системний аналіз вказаних приписів законодавства дає суду підстави вважати, що ані на момент надання Відділом Держземагенства у Бериславському районі Херсонської області висновку щодо погодження документації із землеустрою від 28.04.2015 р. № 01-43/14-468, ані на момент надання відповідачем оскаржуваної відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування, нормами Земельного кодексу не було передбачено обмежень щодо строку дії висновків щодо погодження документації із землеустрою.

Таким чином суд приходить до висновку, що відмова Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування спірної земельної ділянки з підстав, викладених у листі від 20.08.2019 р. № 443/02-28/19, є протиправною, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача затвердити погоджений проект землеустрою, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Частиною 4 ст. 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У постанові від 05.09.2018 у справі №826/9727/16 Верховний Суд аналізував застосування пункту 4 частини другої статті 245 КАС України і дійшов висновку, що суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналогічний правовий висновок висвітлено й у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №2340/2921/18.

Отже, при визначенні способу поновлення порушених прав позивача суд враховує наступні обставини:

- відмова у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування Свято - Григорівському Бізюків чоловічому монастирю спірної земельної ділянки, оформлена листом від 20.08.2019 р. № 443/02-28/19, визнана судом протиправною, а відтак наявні підстави вважати права та інтереси позивача порушеними;

- позивачем виконано всі умови для прийняття відповідачем рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування і жодних інших підстав, окрім тих, що визнані судом протиправними, відповідачем ані у змісті оскаржуваної відмови, ані у відзиві на позов не наведено;

- на час вирішення спору Новорайська сільська рада наділена повноваженнями щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування;

- повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними, оскільки згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб'єкта владних повноважень.

З урахуванням викладених обставин суд дійшов висновку про доцільність визначення способу поновлення порушених прав позивача шляхом зобов'язання відповідача прийняти рішення на його користь, у зв'язку з чим вважає за необхідне зобов'язати Новорайську сільську раду Бериславського району Херсонської області затвердити погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Свято - Григорівському Бізюків чоловічому монастирю, загальною площею 7,4266 га, для розміщення житлових і нежитлових будівель і споруд монастиря площею 7,3066 га по вул. Центральна, буд. 3, та для розміщення трьох погребів для фільтрування води площею 0,1200 га по вул. Водонапірна, 5, с. Червоний Маяк Бериславського району, Херсонської області.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача передати спірну земельну ділянку в постійне користування Свято-Григорівському Бізюків чоловічому монастирю, то суд вважає її необґрунтованою, оскільки предметом розгляду у даній справі є оскаржувана відмова Новорайської сільської ради у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування Свято - Григорівському Бізюків чоловічому монастирю спірної земельної ділянки.

Крім того, суд звертає увагу на приписи ч. 11 ст. 123 ЗК України, якими передбачено, що затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки здійснюється у рішенні про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене суд вважає, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено правомірність оскаржуваної відмови, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне.

Частинами 1, 3 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 132 КАС України).

Положеннями ч. 1 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, несуть сторони.

В силу ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, розмір таких витрат визначається на підставі доказів про понесені стороною витрати (договори, рахунки, платіжні документи тощо) та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі (описи, акти виконаних робіт тощо).

На підтвердження розміру витрат, понесених позивачем на професійну допомогу, надано копію договору про надання правової допомоги від 22.11.2018 року, укладеного між адвокатом Ковальчук І.М. (адвокат) та Свято-Григорівським Бізюків чоловічим монастирем (замовником), за умовами якого за правову допомогу замовник сплачує адвокату винагороду у розмірі, визначеному додатком №1 до цього договору, винагорода сплачується шляхом 100% передоплати.

При цьому, додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 22.11.2018 року та документу про сплату позивачем винагороди у порядку передоплати до матеріалів справи не надано.

На підтвердження співмірності витрат з фактично виконаною адвокатом роботою надано розрахунок витрат до Договору про надання правової допомоги від 22.11.2018 року, відповідно до якого загальна вартість послуг адвоката становить 10 000,00 грн., в тому числі аналіз законодавства (8,5 год.) - 8 500,00 грн.; участь у судовому засіданні (1,5 год.) - 1 500,00 грн.

При цьому, доказів на підтвердження кількості часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги позивачу, до матеріалів справи не надано.

Крім того, суд звертає увагу, що розгляд даної справи був здійснений у письмовому провадженні, тобто без участі сторін в судовому засіданні, а відтак включення у розрахунок правових витрат вартості часу, витраченого адвокатом на участь у судовому засіданні, є необґрунтованою.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача правових витрат на користь позивача.

Щодо розподілу судового збору, то суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір в сумі 1921,00 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, що на думку суду, становить 1280,00 грн. (2/3 від сплаченої суми).

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною другою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов'язком.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги предмет спору та обставини даної справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позовну заяву Свято-Григорівського Бізюків чоловічого монастиря (місце знаходження 74370, Херсонська область, Бериславський район, с. Червоний маяк, вул. Центральна, 3, , e-mail ) до Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області (місце знаходження 74360, Херсонська область, Бериславський район, с. Новорайськ, вул. Соборна, 32, , e-mail ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області, викладену у листі від 20 серпня 2019 року за № 443/02-28/19 щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Свято-Григорівському Бізюків чоловічому монастирю, загальною площею 7,4266 га, для розміщення житлових і нежитлових будівель і споруд монастиря площею 7,3066 га по вул. Центральна, буд. 3, та для розміщення трьох погребів для фільтрування води площею 0,1200 га по вул. Водонапірна, 5, с. Червоний Маяк Бериславського району Херсонської області.

Зобов'язати Новорайську сільську раду Бериславського району Херсонської області затвердити погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Свято-Григорівському Бізюків чоловічому монастирю, загальною площею 7,4266 га, для розміщення житлових і нежитлових будівель і споруд монастиря площею 7,3066 га по вул. Центральна, буд. 3, та для розміщення трьох погребів для фільтрування води площею 0,1200 га по вул. Водонапірна, 5, с. Червоний Маяк Бериславського району, Херсонської області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області (місце знаходження 74360, Херсонська область, Бериславський район, с. Новорайськ, вул. Соборна, 32, , e-mail ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Свято-Григорівського Бізюків чоловічого монастиря (місце знаходження 74370, Херсонська область, Бериславський район, с. Червоний маяк, вул. Центральна, 3, , e-mail ) судовий збір в сумі 1280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 109020100