Справа № 640/678/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/678/19 Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря: Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.09.2019 (м. Київ, дата складання тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати п. 18 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 122 від 07.12.2018, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому третьої групи інвалідності з 18.09.2018 внаслідок отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому третьої групи інвалідності з 18.09.2018 внаслідок отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, у якому встановлено третю групу інвалідності, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач у вересні 2014 року, під час участі в антитерористичній операції, отримав поранення. У листопаді 2014 року позивачу було встановлено ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності у розмірі 20 % внаслідок отриманої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. Згодом, 18.09.2018 при огляді органами МСЕК позивачу первинно встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми пов`язаної із захистом Батьківщини. У зв`язку з цим позивачем до Міноборони було подано заяву та інші документи, необхідні для нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Проте відповідачем протиправно відмовлено позивачу в призначенні та виплаті такої допомоги.

Згідно з відзиву на позовну заяву оскільки позивачу було змінено статус особи, яка втратила 20% працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, на статус особи з інвалідністю ІІІ групи вже після спливу дворічного строку, то правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги в силу норм абз. 2 частини четвертої ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абз. 2 п. 8 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013, не було. З наведених мотивів представник відповідача вважав рішення Міноборони, прийняте відносно позивача правомірним, та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Додатково представник позивача посилався на обставину пропуску позивачем місячного строку звернення до адміністративного суду із цим позовом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.09.2019 вищевказаний адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому третьої групи інвалідності з 18.09.2018, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 122 від 07.12.2018, а саме пунктом 18 такого Протоколу; зобов`язано Міністерство оборони України повторно вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому з 18.09.2018 третьої групи інвалідності внаслідок отримання ним травми під час виконання обов`язків військової служби, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що встановлення ІІІ групи інвалідності є більшим ступенем втрати працездатності, зумовлене наслідком травми, а виплата одноразової грошової допомоги є разовою і носить компенсаційний характер, пов`язаний із втратою працездатності військовослужбовця незалежно від того проходить він військову службу чи з неї звільнений.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним в грудні 2018 року рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги в частині, що стосується позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За матеріалами справи у період до 05.10.2018 ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України та мав військове звання «підполковник». У березні 2015 року ОСОБА_1 отримав посвідчення учасника бойових дій (серія НОМЕР_2 ), а вже 05.10.2018 був звільнений з військової служби в запас.

Згідно з даних довідки командира Військової частини НОМЕР_3 Міноборони України № 5728 від 12.12.2014 у періоди з 08.05.2014 по 19.07.2014 та з 26.07.2014 по 04.10.2014 ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

У вересні 2014 року під час бойових дій ОСОБА_1 отримав поранення.

28.11.2014 під час огляду органом медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) встановлено ОСОБА_1 20% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

У зв`язку із встановленням ОСОБА_1 20% втрати працездатності внаслідок такої травми, позивач отримав одноразову грошову допомогу в сумі 17 052,00 грн.

Згідно з довідки за № 684 від 18.09.2018 (серія 12 ААБ №019761) до акта огляду МСЕК №1262, внаслідок первинного огляду позивачу встановлена ІІІ група інвалідності, причина якої полягає в отримані травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

В подальшому, позивач звернувся до Міноборони із заявою та пакетом документів з питання нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку встановленням ІІІ групи інвалідності.

Пунктом 18 протоколу засідання комісії Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, за № 122 від 07.12.2018, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. Відмова Комісії обґрунтована тим, що між первинною втратою працездатності, що визначалась у відсотках, та втратою працездатності у вигляді встановлення ІІІ групи інвалідності пройшов термін понад 2 роки. Також військовослужбовцю була вже виплачена допомога у зв`язку із встановленням 20% втрати працездатності у сумі 17 052,00 грн. Вказаний протокол Комісії було затверджено Міністром оборони України Полторак С. 11.12.2018. За наведених мотивів вирішено про відсутність правових підстав для призначення одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись із зазначеною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що первинно інвалідність позивачу було встановлено у вересні 2018 році, та у цьому ж році позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, а не у зв`язку із встановленням більшого відсотку втрати працездатності без встановлення інвалідності або зміни групи інвалідності на вищу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992.

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2232-XII), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

У частині першій статті 16 Закону № 2011-XII закріплено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини другої ст. 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до частини першої статті 16-2 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.

Приписами частини четвертої статті 16-3 Закону № 2011-XII встановлено, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 (далі - постанова № 975), яка набрала чинності 24.01.2014.

Згідно із пунктом 8 Постанови № 975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відтак, зазначеними вище нормами Закону № 2011-XII та Порядку № 975 визначено, що у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Відповідно до пункту 3 Постанови № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.11.2014 під час огляду органом медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) встановлено 20 % втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захитом Батьківщини.

18.09.2018 під час огляду органами МСЕК позивачу встановлено IІI групу інвалідності, захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою № 684 від 18.09.2019 до акту огляду МСЕК № 1262.

Із вказаної довідки вбачається, що позивачу встановлена IІI групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з захистом Батьківщини з 18.09.2018 вперше при первинному огляді, а тому обмеження передбачене п. 8 Порядку № 975 не застосовується.

Таким чином, норма Закону України № 1774-VІІІ від 06.12.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яка набрала чинності 01.01.2017, на спірні правовідносини не розповсюджується. Застосування даної норми стосовно позивача можливе лише у разі повторної зміни (встановлення) групи інвалідності і саме з цього моменту слід відраховувати дворічний строк.

Вказана правова позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.03.2018 у справі № 295/3091/17 (адміністративне провадження № К/9901/5281/17).

Таким чином, колегія суддів вважає, що твердження відповідача про відсутність правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки закінчився дворічний строк після первинного встановлення втрати працездатності, є помилковими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про помилковість посилань відповідача на приписи норм абзацу 2 частини четвертої ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абзацу 2 п. 8 Порядку, як на правові підстави відмови у задоволенні заяви позивача при призначенні та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, оскільки такі норми не застосовуються до спірних правовідносин.

Отже, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.09.2019 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 10.12.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Н.В. Безименна