Справа № 813/1964/18
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2019 року

Київ

справа №813/1964/18

адміністративне провадження №К/9901/3142/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів Шишова О. О., Яковенка М. М.,

розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції касаційну скаргу Яворівської районної державної адміністрації Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.07.2017 у складі судді Лунь З. І. та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2018 у складі колегії суддів: Бруновської Н. В., Затолочного В. С., Матковської З. М. у справі № 813/1964/18 за позовом ОСОБА_1 до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 05.05.2018 № 61/03-07 «Про оголошення догани».

2. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.07.2017 позовні вимоги задоволено.

2.1. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2018 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, рішення суду - без змін.

3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

3.1. Розпорядженням Яворівської районної державної адміністрації від 08.08.2012 № 188к «Про прийняття на державну службу» ОСОБА_1 був прийнятий на посаду керівника відділу культури і туризму Яворівської районної державної адміністрації.

3.2. Яворівською районною державною адміністрацією видано розпорядження від 05.05.2018 № 61/03-07 «Про оголошення догани», яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.

3.3. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом оскільки вважає, що відповідачем безпідставно застосовано до нього дисциплінарне стягнення.

4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вказав на те, що ОСОБА_1 09.02.2018 визнав, що був відсутній на робочому місці, відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 09.02.2018 впродовж робочого дня складала менше, ніж три години та була пов`язана з поважними причинами. Проте, в сукупності наданих у справі пояснень суди дійшли висновку, що оскаржуване розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації є таким, що суперечить чинному законодавству, а тому підлягає скасуванню.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. Відповідачем подано касаційну скаргу, в якій Яворівська районна державна адміністрація просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, направити справу на новий розгляд.

5.1. Доводи касаційної скарги мотивовано тим, що судами першої та апеляційної інстанцій необгрунтовано зроблено висновок про наявність поважних причин відсутності позивача на робочому місці. Крім того, відповідач зазначає про порушення судами порядку дослідження доказів, зокрема щодо надання оцінки поясненням окремих свідків.

6. Позивачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому він просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

7. Частиною другою статті 19 Конституції України від 28.06.1991 № 254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

8. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

9. Відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

10. Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях регламентовано Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

11. Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний, серед іншого, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

12. Частиною першою статті 61 Закону № 889-VIII передбачено, що службова дисципліна забезпечується шляхом: 1) дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку; 2) формування керівником державної служби у підпорядкованих державних службовців високих професійних якостей, сумлінного ставлення до виконання своїх посадових обов`язків, поваги до прав і свобод людини і громадянина, їхньої честі та гідності, а також до держави, державних символів України; 3) поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців; 4) поєднання повсякденної вимогливості керівників до підпорядкованих державних службовців з постійною турботою про них, виявленням поваги до їхньої честі та гідності, забезпеченням гуманізму та справедливості.

13. Відповідно до статтті 8 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний:

1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки;

3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина;

4) з повагою ставитися до державних символів України;

5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації;

6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;

7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки;

8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;

9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції;

10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби;

11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності;

12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;

13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

14. Приписами статті 62 Закону № 889-VIII встановлено, що державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статті 8 цього Закону, а також:

1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця;

2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців;

3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

15. Частиною першою статті 64 Закону № 889-VIII визначено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

16. Відповідно до частини першої статті 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

17. Дисциплінарними проступками відповідно до пункту 12 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII є прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

18. При цьому, у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

19. Тобто, вищевикладене в сукупності дає підстави для висновку, що відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, має наслідком оголошення догани державному службовцю.

20. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до Правил внутрішнього службового розпорядку Яворівської районної державної адміністрації, затвердженими протоколом від 06.07.2016 загальних зборів працівників районної державної адміністрації, робочий день у Яворівській районній державній адміністрації триває з 08.00 год до 17.00 год з понеділка по четвер і з 08.00 год до 15.40 год у п`ятницю, обідня перерва - з 12.00 год до 12.45 год.

21. 09 лютого 2018 року (п`ятниця) ОСОБА_1 знаходився на робочому місці, яке облаштоване у службовому приміщенні, що знаходиться у м. Яворові Львівської області у приміщенні РНД «Сокіл» з 08.00 год до обідньої перерви, тобто до 12.00 год.

22. Свідок ОСОБА_2 надав свідчення, що 09.02.2018 приблизно з 13.15 год близько години знаходився у робочому кабінеті ОСОБА_1 , у РНД «Сокіл». Після телефонного дзвінка ОСОБА_1 , він сказав, що мусить терміново поїхати.

23. Указані обставини підтвердив і ОСОБА_3 письмовою заявою, підписаною ним та засвідченою приватним нотаріусом Чопик Ю. С.

24. У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_1 є його батьком. 09.02.2018 приблизно після 14.00 год він телефонував батькові з приводу погіршення стану здоров`я його баби - матері батька, у якої почався приступ, а оскільки лише батько вміє вводити їй дом`язево ліки, то і потелефонував йому, щоб приїхав. Підтвердив, що батько приїхав додому приблизно о 14.45 год, робив бабі укол.

25. Судами також надано оцінку свідченням ОСОБА_5 , який пояснив, що 09.02.2018 року о 15.30 год ОСОБА_1 зателефонував йому та попросив відвезти на роботу. ОСОБА_5 підтвердив, що відвіз ОСОБА_1 на роботу близько 16.00 год. Крім того, ОСОБА_5 , який є чоловіком сестри ОСОБА_1 , підтвердив, що матір ОСОБА_1 є важко хворою, ОСОБА_1 за нею доглядає.

26. Разом з тим, свідок ОСОБА_6 , директорка РНД «Сокіл», надала свідчення про те, що до обіду 09.02.2018 бачила ОСОБА_1 у приміщенні РНД «Сокіл», після обіду в його робочий кабінет не заходила. В кінці робочого дня, приблизно об 15.45 год -15.50 год до них у кабінет зайшла ОСОБА_7 з актом про відсутність на роботі ОСОБА_1 та просила цей акт підписати, що і зробила ОСОБА_6

27. Крім того, у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надала свідчення, що 09.02.2018 о 8.30 год ОСОБА_1 знаходився у своєму кабінеті. Об 11.30 год, зайшовши до кабінету директорки РНД «Сокіл» Духнич Л. В., остання повідомила ОСОБА_7 , що бачила ОСОБА_1 у приміщенні. ОСОБА_7 зазначила, що після обіду телефонувала ОСОБА_1 , однак він не відповідав на дзвінки. Після завершення обідньої перерви ОСОБА_7 щопівгодини відвідувала кабінет позивача, однак він був зачинений. Зазначила також, що ОСОБА_1 зайшов до неї в кабінет о 17.00 год і сказав, що приїхав зі Львова.

28. Серед іншого, судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 зазначив, що 09.02.2018 о 15.00 год саме він виїхав до м. Львова на батьковому автомобілі з дружиною і малолітнім сином, оскільки синові було призначено консультацію лікаря у Львівській обласній дитячій клінічній лікарні «Охматдит». Після 16.00 год підтвердив, що телефонував батькові, будучи біля лікарні, оскільки не міг завести двигун авто.

29. Водночас, у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , працівниця РНД «Сокіл», зазначила, що 09.02.2018 після обіду ОСОБА_1 не бачила. В кінці робочого дня, приблизно о 15.45 год - 15.50 год до них у кабінет зайшла ОСОБА_7 з актом про відсутність на роботі ОСОБА_1 та попросила цей акт підписати, що і зробила ОСОБА_8 .

30. Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_1 надав свідчення, що не заперечує, того, що з 14.30 год до 15.45 год не знаходився на робочому місці, оскільки змушений був терміново поїхати додому (час поїздки з м. Яворова до с. Мор`янці складає приблизно 10-15 хв), оскільки у його матері, яка має тяжке захворювання, почався приступ і треба було зробити ін`єкцію (блокаду), яку робить тільки він, бо ні син, ні невістка не вміють цього. Аналогічні покази дав і ОСОБА_4 . Підтвердив, що йому двічі телефонувала ОСОБА_7 , він слухавки не брав. Потім сам перетелефонував ОСОБА_7 . Тоді, приблизно о 15.20 год зв`язався по телефону з ОСОБА_5 і попросив його відвезти на роботу. ОСОБА_5 погодився, приїхав приблизно о 15.30 в Мор`янці. Близько 16.00 год ОСОБА_1 ствердив, що був у приміщенні РНД «Сокіл».

31. Разом з тим, заслухавши свідків, проаналізувавши їх покази, судами попредніх інстанцій встановлено, що дійсно, ОСОБА_1 з 08.00 год до 12.00 год та з 12.45 год до 14.20 год знаходився на своєму робочому місці у службовому приміщенні РНД «Сокіл».

32. Поряд з цим, судами попередніх інстанцій було критично оцінено Акт відсутності на роботі від 09.02.2018, складений ОСОБА_7 та підписаний, зокрема, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , оскільки ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_8 не бачили ОСОБА_1 у службовому приміщенні, однак, в робочий кабінет ОСОБА_1 , де знаходиться його робоче місце, вони не заходили.

33. Відтак, про те, що 09.02.2018 з 12.45 год до 14.20 год ОСОБА_1 знаходився у своєму робочому кабінеті підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - заявою.

34. Крім того, судами підтвредежно, що на підставі матеріалів справи та показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_1 доглядає за важкохворою матір`ю, яка потребує систематичних дом`язових ін`єкцій через хворобу.

35. Зазначені обставини суд вважає такими, що у сукупності становлять поважну причину відсутності позивача на робочому місці 09.02.2018 з 14.20 год до 15.45 год, тобто до часу закінчення робочого дня.

36. За таких обставин та з урахуванням того, що відповідач і свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не заперечують того, що ОСОБА_1 09.02.2018 з 8.00 год до 12.00 год знаходився на робочому місці, а свідок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - заявою, що ОСОБА_1 був у своєму робочому кабінеті з 12.45 год до 14.20 год, то сумарно впродовж робочого дня ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці менше трьох годин.

37. У даному випадку, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій стосовно порушення позивачем правил внутрішнього службового розпорядку в частині неповідомлення ОСОБА_1 про відлучення від робочого місця свого безпосереднього керівника.

38. Проте, на переконання Верховного Суду вказане порушення пов`язане із поважними причинами з боку ОСОБА_1 .

39. Відповідно до частини першої статті 68 Закону № 889-VIII дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення.

40. Відповідно до частини першої статті 69 Закону № 889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ.

41. Водночас, положеннями частин дев`ятої-одинадцятої статті 69 Закону № 889-VIII дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії, або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

42. За результатами розгляду матеріалів дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 26.04.2018 дисциплінарною комісією надано висновок про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а саме: накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

43. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

44. Положеннями статті 74 Закону № 889-VIII визначено, зокрема, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

45. Відповідно до статті 75 Закону № 889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

46. Судом встановлено, що позивач відмовився надавати пояснення щодо відсутності на робочому місці 09.02.2018 з підстав переконання про незаконність акта про відстуність на роботі від 09.02.2018. Вказане підтверджується Актом про відмову від надання пояснень від 21.02.2018.

47. Статтею 76 Закону № 889-VIII закріплено, що державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення. За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

48. Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Голови дисциплінарної комісії із заявою, в якій заперечує законність акта про відсутність на роботі і вказав, що громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_2 можуть додатково підтвердити обставини, які спричинили відкриття дисциплінарної справи.

49. Відповідно до пункту 8 частини другої статті 73 Закону № 889-VIII дисциплінарна справа повинна містити пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.

50. Судом встановлено, що в матеріалах дисциплінарної справи ОСОБА_1 відсутні пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження. Під іншими особами слід розуміти, інші, окрім тих, за чиєю ініціативою було порушено дисциплінарне провадження.

51. Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження, як передбачено частиною першою статті 77 Закону № 889-VIII приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

52. Аналіз вищевказаних положень Закону № 889-VIII свідчить про те, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця та бути застосованим тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

53. Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності поважних причин відсутності на робочому місці, при цьому судами встановлено, що відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 09.02.2018 впродовж робочого дня складала менше, ніж три години.

54. За таких обставин, колегія суддів не бере до уваги твердження скаржника про помилковість висновків судів попередніх інстанцій в частині невзяття до уваги показань окремих свідків, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджено обставини, на підставі яких судами оцінено факти, які мають значення для правильного вирішення справи по суті.

55. Водночас, Верховний Суд вважає, що доводи касаційної скарги стосовно використання судами попередніх інстанцій неналежного доказу, а саме: листка призначення, згідно з яким 09.02.2018 о 15.00 позивач робив ін`єкції матері. Скаржник стверджує, що вказаний листок призначень не відповідає затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України від 07.08.2015 зразку.

56. Колегія суддів вважає, що в даному випадку доводи скаржника не є обґрунтованими, оскільки у справі має значення з`ясування поважності причин відсутності працівника на роботі.

57. На переконання колегії суддів, доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, та не містять належних обґрунтувань правомірності дій відповідача.

58. За таких умов Верховний Суд приходить до висновку, що судами попередніх інстанцій дотримано норми матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваних рішень.

59. На думку колегії суддів, доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки обставин, встановлених судами попередніх інстанцій.

60. За змістом частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

61. Частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

62. З огляду на наведене, касаційна скарга Яворівської районної державної адміністрації Львівської області не підлягає задоволенню, а рішення судів попередніх інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

63. Касаційну скаргу Яворівської районної державної адміністрації Львівської області залишити без задоволення.

64. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.07.2017 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі № 813/1964/18 за позовом ОСОБА_1 до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправним та скасування розпорядження - залишити без змін.

65. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач І.В. Дашутін

Судді О.О. Шишов

М. М. Яковенко