Справа № 826/1557/18
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1557/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Клименчук Н.М., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Беспалова О.О., Степанюка А.Г.,

при секретарі Горяіновій Н.В.

за участю

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Стеценко Н.В.

представника апелянта: Ваховської Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київського міського центру зайнятості на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2019 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві (далі - Відповідач, ВДВС Дарницького РУЮ у місті Києві) у якому просив:

- визнати протиправними дії державного виконавця при винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 53780318 протиправними;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 53780318.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2017 року №53780318 є протиправною, оскільки прийнята на підставі виконавчого листа, строк пред`явлення якого минув, що є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Київським міським центром зайнятості, який є стягувачем у спірному виконавчому провадженні № 53780318, подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників сторін, які прибули в призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва №2а-13553/09/2670 від 27 січня 2010 року позовні вимоги Київського міського центру зайнятості задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_2 (боржник у спірному виконавчому провадженні № 53780318) кошти в розмірі 30 967, 88 грн.

На виконання вищевказаної постанови, 24.07.2010 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист №2а-13553/09/2670, в якому зазначено, що дана постанова набрала законної сили 06 лютого 2010 року та строк пред`явлення виконавчого документа до виконання відповідно до статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» - 06.02.2013 року.

Постановою від 19.04.2017 року головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Стеценко Н.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу: виконавчий лист №2а-13553/09/2670 виданий 24.07.2010 року Окружним адміністративним судом міста Києва (далі по тексту - оскаржувана постанова).

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, дійшов висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа №2а-13553/09/2670 від 24 липня 2010 року сплив до отримання цього виконавчого листа стягувачем та до набрання чинності Законом № 1404-VIII, а також відсутність у відповідача повноважень на поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у даній справі є Закон України «Про виконавче провадження», у даній справі підлягає застосуванню і Закон № 606-XIV (редакція, чинна на момент видачі виконавчого документа - 07.07.2010 року) і Закон № 1404-VІІІ (в редакції чинній на момент відкритті виконавчого провадження та прийняття оскаржуваної постанови - 19.01.2019 року).

Відповідно до ч. 1 статті 3 Закону № 606-XIV, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Статтею19 Закону № 606-XIV встановлено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ;

2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ;

3) найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання чинності рішенням;

6) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ має бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплений печаткою.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 21 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Строки, зазначені у частині 1 цієї статті, встановлюються, зокрема, для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення (п.1 ч.2 ст. 21 Закону № 606-XIV).

Відповідно до частин 1 статті 24 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред`явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Згідно з п. 1 ч.1 статті 26 Закону № 606-XIV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, зокрема, у разі пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання.

Як встановлено колегією суддів та вбачається з матеріалів виконавчого провадження №53780318, Київський міський центр зайнятості звернувся до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження - 13.04.2017 року.

Наразі, на момент подання виконавчого листа, Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV втратив чинність, відповідно, набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року.

До спірних відносин має застосовуватися редакція Закону № 1404-VІІІ від 19.01.2019 року, тобто чинна на момент прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до п. 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Так, ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

На виконання ст. 26 Закону № 1404-VІІІ, 19.04.2019 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Стеценко Н.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2а-13553/09/2670, виданий 24.07.2010 року Окружним адміністративним судом міста Києва.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що станом на момент винесення вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження завершився строк для пред`явлення даного виконавчого документа до виконання, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги мотиви суду першої інстанції, що Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з пропуском однорічного строку, встановленого приписами пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, судом першої інстанції невірно застосовано норми права, а саме: редакцію Закону України «Про виконавче провадження», не розмежовано і не застосовано чинні правові норми та мотиви їх застосування.

Зокрема, стаття 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону № 1404-VІІІ від 19.01.2019 року, тобто чинна на момент прийняття оскаржуваної постанови, має назву «залучення понятих у виконавчому провадженні».

А тому, не може бути застосована судом під час вирішення питання про застосування строку для пред`явлення даного виконавчого документа до виконання.

Під час застосування правових положень Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, судом першої інстанції допущено помилки відповідності правових норм викладеної нумерації (статті не відповідає нормам Закону).

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги інформацію викладену на зворотній стороні виконавчого листа №2а-13553/09/2670, а саме: хронологію повернень та відмов у відкритті в цьому виконавчому провадженні та їх підстави (а.с.204 на звороті).

Належна копія виконавчого листа №2а-13553/09/2670 була надана суду першої інстанції під час розгляду справи (а.с.61), проте оцінка даним обставинам судом надана не була.

Так, колегія суддів апеляційної інстанції дослідивши доводи апеляційної скарги зазначає наступне.

Київським міським центром зайнятості неодноразово було подано виконавчий лист №2а-13553/09/2670 на виконання до ВДВС Дарницького РУЮ у місті Києві про стягнення з ОСОБА_2 коштів в розмірі 30 967,88 грн.

Зазначене підтверджується наступними документами:

- копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 22176534 від 20.09.2010 року;

- копією постанови про відмову у відкритті від 25.07.2012 року;

- копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 33612534 від 02.11.2012 року;

- копією постанови про повернення виконавчого провадження № 33612534 від 23.01.2015 року;

- копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 47619559 від 21.05.2015 року;

- копією постанови про повернення виконавчого провадження № 47619559 від 24.12.2015 року;

- копією постанови про відмову у відкритті № 52324856 від 26.09.2016 року;

- копією постанови про відмову у відкритті від 08.02.2017 року;

Постанову про відкриття виконавчого провадження № 53780318 було повернуто на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2019 року, у зв`язку з пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що норма статті Закону України «Про виконавче провадження» про строки пред`явлення виконавчого документа до виконання містить імперативний характер.

Так, відповідно до п. 5 ст. 12 Закону № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Правовими положеннями ч. 2 ст. 22 Закону № 606-XIV регламентовано, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Тобто, колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що усі попередні звернення стягувача Київського міського центру зайнятості з виконавчим листом №2а-13553/09/2670 на виконання до ВДВС Дарницького РУЮ у місті Києві були здійснені в межах строку давності - 3 роки.

Відповідно, у державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Стеценко Н.В. були відсутні законні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, оскільки станом на момент винесення оскаржуваної постанови строк для пред`явлення виконавчого листа №2а-13553/09/2670 до виконання не закінчився, адже між вищеперерахованими процесуальними діями виконавців (відкриття, повернення, відмова у відкритті, тощо) строк у три роки не минав.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Щодо судових витрат, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз (ч. 2 ст. 139 КАС України).

У даному випадку судові витрати не підлягають стягненню з позивача, оскільки зазначені витрати, встановлені нормами адміністративного судочинства, в даному випадку скаржником, який є суб`єктом владних повноважень, понесені не були.

Правовими положеннями ч. 1 ст. 272 КАС України регламентовано, що судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 242, 287, 317, 321, 322, 325 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київського міського центру зайнятості - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: О.О. Беспалов

А.Г. Степанюк