Справа № 761/40803/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Собківа Я.М.,

за участю секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Начальника управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Чубки Світлани Борисівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Чубки Світлани Борисівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Начальника управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Чубки Світлани Борисівни про визнання протиправною та скасування постанови від 10.10.2018 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 510,00 гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2019 позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Начальника управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Чубки Світлани Борисівна від 10.10.2018 у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1641 та ст. 1651 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-1 та ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позову.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та положенням закону, оскільки Актом перевірки від 04.09.2018 встановлено:

- неналежне ведення доходів та витрат у період з 01.01.2015 по 31.12.2017;

- порушено порядок нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в період з 01.01.2011 по 31.12.2017,

що є порушенням вимог статей 177 Податкового кодексу України, та ст.ст. 6, 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Представник апелянта в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, які з`явились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 10.10.2018 року на підставі протоколів про адміністративне правопорушення № 184 від 27.09.2018 року за ч. 1 ст. 164-1 КУпАП та № 185 від 27.09.2018 року за 165-1 КУпАП уповноваженою особою-начальником управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві Чубкою Світланою Борисівною прийнято постанову по накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу 510,00 гривень.

Колегія суддів зауважує, що згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, Акт № 3638/26-15-42-04-30/НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яким виявлені порушення вимог законодавства, було складено 04.09.2018.

Разом з тим, протоколи про адміністративне правопорушення № 184 та № 185 складені лише 27.09.2018.

В контексті викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо порушення строку складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Крім того, приписами ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Матеріалами справи підтверджується, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, вчинені в 2011-2017 роках, що не заперечується апелянтом.

При цьому апелянтом зазначено, що виявлені порушення є триваючими, а тому притягнення особи до відповідальності не пізніше двох місяців з дня виявлення такого порушення є обгрунтованим.

В той же час, зазначені аргументи критично оцінюються колегією суддів, позаяк положеннями КУпАП не передбачено визначення поняття «триваюче» правопорушення. На переконання суду триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Проте, в колегії суддів відсутні підстави вважати триваючими порушення щодо неналежного ведення доходів та витрат у період з 01.01.2015 по 31.12.2017 та щодо порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в період з 01.01.2011 по 31.12.2017, відповідальність за вчинення яких передбачено ч. 1 ст. 1641 та ст. 1651 КУпАП.

Відповідно до ст. 248 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. А закінчення строків притягнення особи до відповідальності виключає таке провадження.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені статтею 38 КУпАП, закінчились, відповідач зобов`язана була закрити провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене нормативне регулювання та обставини справи, судом першої інстанції обґрунтовано задоволені позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Начальника управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Чубки Світлани Борисівни залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Я.М. Собків