Справа № 560/1809/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1809/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

27 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року (прийняте у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Хмельницької міжрайонної травматолого-офтальмологічної медико-соціальної експертної комісії, Комунального закладу охорони здоров`я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи" (далі - відповідач 1, 2) про визнання дій та бездіяльності незаконними, стягнення моральної школи,

В С Т А Н О В И В :

позивач 18.06.2019 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати дії та бездіяльність відповідачів стосовно умисного позбавлення позивача реабілітаційних, абілітаційних послуг, санаторно-курортного лікування, яке визначене Державною типовою програмою реабілітації осіб з інвалідністю і є державними гарантіями в період дії індивідуальної реабілітаційної програми інвалідів за період з 14.12.2015 по 20.12.2017 незаконними;

- стягнути в рахунок завданої моральної шкоди солідарно з відповідачів 30 000, 00 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.08.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що з 2015 року по теперішній час відповідачі умисно позбавляють позивача державних гарантій з реабілітації, що негативно впливає на стан його здоров`я і містить неповоротну дію, оскільки втрачене здоров`я не може бути компенсоване.

Відповідач 2 - КЗОЗ "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи" подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що під час розроблення індивідуальної програми реабілітації інваліда №723 від 14.12.2015 Хмельницька міжрайонна травматолого-офтальмологічна медико-соціальна експертна комісія не допускала протиправну бездіяльність, а діяла в межах законодавства, яке існувало на час спірних правовідносин.

Також вказав про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди, не зазначено з яких міркувань позивач виходив визначаючи розміри шкоди та якими доказами це підтверджується.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу відповідач 1 не скористався.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

У 2013 році внаслідок отримання хімічного опіку сірчаною кислотою позивачу встановлено І групу інвалідності "Б" по зору, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серія 10 ААВ №510041.

14.12.2015 ОСОБА_1 звернувся для огляду (повторний огляд) до Хмельницької міжрайонної травматолого-офтальмологічної медико-соціальної експертної комісії КЗОЗ "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи". Одночасно надав ряд документів, а саме:

- направлення на МСЕК від 07.12.2015 з Хмельницької міської поліклініки №1 (форма №088/о);

- копію медичного заключення від 20.02.2014 ДУ "Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П.Філатова АМН України";

- копію медичного заключення від 17.03.2014 ДУ "Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П.Філатова АМН України";

- копію медичного заключення від 28.03.2014 ДУ "Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П.Філатова АМН України";

- медичне заключення від 20.11.2015 ДУ "Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П.Філатова НАМИ України";

- виписку з медичної карти амбулаторного хворого від 27.11.2015 з Хмельницької міської поліклініки №1;

- копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААВ №510041 Міжрайонної офтальмологічної медико-соціальної експертної комісії м. Донецьк від 28.11.2013;

- копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та дублікату картки фізичної особи - платника податків від 26.07.2005.

В направленні на МСЕК від 07.12.2015 вказано діагноз ОСОБА_1 наслідки опіку важкого ступеню у вигляді більма, анкілосимблефарона, вторинної глаукоми обох очей. Афакія лівого ока.

14.12.2015, після результатів повторного огляду Хмельницькою міжрайонною травматолого-офтальмологічною медико-соціальною експертною комісією було складено індивідуальну програму реабілітації інваліда № 723, згідно якої ОСОБА_1 рекомендовано наступні реабілітаційні заходи: потреба в амбулаторному лікуванні; потреба в профілактичних заходах; потреба в реконструктивній хірургії в НДІ очних хвороб; диспансерне спостереження у лікаря-офтальмолога за місцем проживання не менше 2-х разів на рік; раціональне працевлаштування - робота та членство в УТОСі; забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації (магнітофоном, годинником, тактильною тростиною, спецвзуттям на гумках).

Не погоджуючись з тим, що під час складання індивідуальної програми реабілітації інваліда №723 від 14.12.2015 ОСОБА_1 відповідачем не внесено в розділ "медична реабілітація" потреби в санаторно-курортному лікуванні, психіатричній допомозі, в розділ "психолого-педагогічна реабілітація" потребу в навчанні шрифту Брайля, в розділі "фізична реабілітація" потребу в консультуванні, лікувальній фізкультурі, лікувальному масажі за необхідності, в розділі "фізкультурно-спортивна реабілітація", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що під час розроблення Індивідуальної програми реабілітації інваліда №723 від 14.12.2015, Хмельницька міжрайонна травматолого-офтальмологічна медико-соціальна експертна комісія не допускала протиправну бездіяльність, а діяла в межах законодавства, яке існувало на час спірних правовідносин. При цьому, позивач не надав до суду жодних доказів, які підтверджують факт наявності моральної шкоди, ні в чому вона полягає, ким та в якій мірі вона була завдана, наявність причинного зв`язку між протиправними діями та можливим завданням такої шкоди.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Статтею 3 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005 № 2961-IV (далі Закон № 2961-IV) встановлено, що основними завданнями законодавства України з питань реабілітації інвалідів є: створення умов для усунення обмежень життєдіяльності інвалідів, відновлення і компенсації їх порушених або втрачених здатностей до побутової, професійної, суспільної діяльності; визначення основних завдань системи реабілітації інвалідів, видів і форм реабілітаційних заходів; розмежування повноважень між центральними і місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування; регламентування матеріально-технічного, кадрового, фінансового, наукового забезпечення системи реабілітації інвалідів; структурно-організаційне забезпечення державної соціальної політики по відношенню до інвалідів і дітей-інвалідів; сприяння залученню громадських організацій інвалідів до реалізації державної політики у цій сфері.

Згідно ст. 23 Закону № 2961-IV, індивідуальна програма реабілітації інваліда розробляється відповідно до Державної типової програми реабілітації інвалідів для повнолітніх інвалідів - медико-соціальною експертною комісією, для дітей-інвалідів - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів. Визначення конкретних обсягів, методів і термінів проведення реабілітаційних заходів, які повинні бути здійснені щодо інваліда, дитини-інваліда, кошторис витрат за рахунок бюджетних коштів чи загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також контроль за виконанням індивідуальної програми реабілітації інваліда в межах своїх повноважень здійснюють медико-соціальні експертні комісії (лікарсько-консультаційні комісії лікувально-профілактичних закладів - щодо дітей-інвалідів), місцева державна адміністрація, служби зайнятості, реабілітаційні установи, розпорядники відповідних коштів.

Обсяг реабілітаційних заходів, що передбачається індивідуальною програмою реабілітації інваліда, не може бути меншим від передбаченого Державною типовою програмою реабілітації інвалідів.

Індивідуальна програма реабілітації інваліда є обов`язковою для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними установами, підприємствами, установами, організаціями, в яких працює або перебуває інвалід, дитина-інвалід, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Індивідуальна програма реабілітації має для інваліда, дитини-інваліда рекомендаційний характер. Інвалід (законний представник дитини-інваліда) має право відмовитися від будь-якого виду, форми та обсягу реабілітаційних заходів, передбачених його індивідуальною програмою реабілітації, або від усієї програми в цілому. Інвалід (законний представник недієздатного інваліда, дитини-інваліда) бере участь у виборі конкретних технічних та інших засобів реабілітації, виробів медичного призначення, реабілітаційних послуг і санаторно-курортного лікування тощо в межах його індивідуальної програми реабілітації у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда, порядок її фінансування та реалізації затверджується Кабінетом Міністрів України.

Основи законодавства України про охорону здоров`я 19.11.1992 № 2801-XII визначають правові, організаційні, економічні та соціальні засади охорони здоров`я в Україні, регулюють суспільні відносини у цій сфері з метою забезпечення гармонійного розвитку фізичних і духовних сил, високої працездатності і довголітнього активного життя громадян, усунення факторів, що шкідливо впливають на їх здоров`я, попередження і зниження захворюваності, інвалідності та смертності, поліпшення спадковості.

Частинами 4 та 5 статті 69 Основ законодавства України про охорону здоров`я, вказано, що експертиза стійкого розладу функцій організму здійснюється медико-соціальними експертними комісіями, які встановлюють ступінь та причину інвалідності, складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю, в якій визначають реабілітаційні заходи відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні". Порядок організації та проведення медико-соціальної експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог п. 17 та 18 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317), медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 21 Положення №1317, у разі встановлення інвалідності і ступеня втрати здоров`я комісія розробляє на підставі плану медичної та професійної реабілітації, що обов`язково надається лікарем, або за участю лікаря індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю, в якій визначаються обсяги та види реабілітаційних заходів з конкретизацією трудових рекомендацій, методи та строки їх здійснення, засоби реабілітації та відповідальні за виконання.

Пунктами 4, 5 Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 №757 (далі - Положення №757) встановлено, що індивідуальна програма для повнолітніх інвалідів розробляється медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) за зареєстрованим місцем проживання або лікування інваліда. Індивідуальна програма розробляється протягом одного місяця з дня звернення інваліда до МСЕК щодо встановлення інвалідності. Фахівці МСЕК роз`яснюють інваліду мету індивідуальної програми, її завдання, очікувані результати та порядок виконання, а також інформують про її рекомендаційний характер.

Пункт 7 Положення №757 передбачає, що під час огляду осіб чи дітей віком до 18 років з метою встановлення інвалідності МСЕК або ЛКК з урахуванням виду захворювання, фактичних потреб, віку, статі визначає оптимальні види, форми, обсяги, місце і строки проведення медичної, психолого-педагогічної, фізичної, професійної, трудової, фізкультурно-спортивної, побутової і соціальної реабілітації, потребу в технічних та інших засобах реабілітації, виробах медичного призначення.

Згідно п. 8 Положення №757, індивідуальна програма розробляється за участю інваліда чи законного представника дитини-інваліда фахівцями МСЕК або ЛКК із залученням у разі потреби спеціалістів закладів охорони здоров`я, органів соціального захисту, державної служби зайнятості, органів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального захисту інвалідів та інших органів, які провадять діяльність у сфері реабілітації інвалідів.

Відповідно до пункту 1.1 Розділу 1 Порядку складання форм індивідуальної програми реабілітації інваліда, дитини-інваліда, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.10.2007 №623 (далі Порядок №623), цей Порядок визначає механізм складання форм індивідуальної програми реабілітації інвалідів, дітей-інвалідів (далі - ІПР), заповнення ІПР, унесення до неї змін і результатів про виконання реабілітаційних заходів, а також підбиття підсумків виконання ІПР.

Заповнення ІПР та підбиття підсумків про її виконання здійснюється медико-соціальними експертними комісіями (далі - МСЕК), лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів (далі - ЛКК).

У разі потреби до складання окремих розділів ІПР залучаються спеціалісти закладів охорони здоров`я, органів праці та соціального захисту населення, освіти, державної служби зайнятості, цільових страхових фондів та інших органів, що здійснюють заходи з реабілітації інвалідів, дітей-інвалідів. Залучення таких спеціалістів до складання ІПР відбувається шляхом безпосередньої їх участі в роботі (засіданнях) МСЕК, ЛКК.

У разі потреби, для складання або корегування ІПР, інваліда можуть направити до обласної, центральної міської, Кримської республіканської МСЕК, Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності, Українського державного науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів, обласної (міської) ЛКК, науково-дослідних інститутів педіатричного профілю. Термін складання ІПР не повинен перевищувати одного місяця з дня звернення інваліда до МСЕК, законного представника дитини-інваліда до ЛКК щодо встановлення інвалідності. Унесення змін до ІПР здійснюється МСЕК, ЛКК та, у разі потреби, її оперативного коригування і в межах повноважень - реабілітаційними комісіями реабілітаційних установ.

Положенням п. 1.2 Розділу 1 Порядку №623, вказано, що записи в ІПР здійснюють МСЕК, ЛКК, реабілітаційні комісії реабілітаційних установ, виконавці реабілітаційних заходів з урахуванням побажань інваліда, дитини-інваліда (її законного представника) та завіряються печаткою. Записи в ІПР здійснюють державною мовою розбірливим почерком. Помилкові та неправильні записи закреслюються однією лінією та засвідчуються підписами керівника або вповноваженої посадової особи. Не допускається заповнення ІПР олівцем, закреслення чи виправлення відомостей, що вносяться до ІПР, а також додаткових записів після того, як ІПР підписана інвалідом або законним представником дитини-інваліда. У графах, які не заповнюються при складанні ІПР, проставляється прочерк ("-").

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 14.12.2015 звернувся для огляду (повторний огляд) до Хмельницької міжрайонної травматолого - офтальмологічної медико-соціальної експертної комісії КЗОЗ "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи" із відповідними документами.

При цьому, МСЕК було складено індивідуальну програму реабілітації позивача №723 від 14.12.2015, якою рекомендовані наступні реабілітаційні заходи: потреба в амбулаторному лікуванні; потреба в профілактичних заходах, потреба в реконструктивній хірургії в НДІ очних хвороб; диспансерне спостереження у лікаря-офтальмолога за місцем проживання не менше 2-х разів на рік; раціональне працевлаштування - робота та членство в УТОСі; забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації (магнітофоном, годинником, тактильною тростиною, спецвзуттям на гумках.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що до складеної індивідуальної програми реабілітації інваліда №723 від 14.12.2015 ні позивач, ні особа, що його супроводжувала, жодних зауважень та побажань, щодо змісту та обсягу реабілітаційних заходів не висловили, про що свідчить відсутність будь-якої відмітки у графа 18 "Додаткові відмітки (побажання інваліда, його законного представника)" індивідуальної програми.

Жодних рекомендації чи медичних показань лікувальних закладів чи лікуючих лікарів щодо необхідності та потреби ОСОБА_1 у санаторно-курортному лікуванні, психіатричній допомозі, психолого-педагогічній допомозі (в тому числі, вивченні шрифту Брайля), лікувальній фізкультурі, лікувальному масажі, слухпротезуванні та фізкультурно-спортивній реабілітації у вищевказаній документації не зазначено.

Отже, судом не встановлено обставин, які б свідчили про умисне позбавлення позивача реабілітаційних, абілітаційних послуг, санаторно-курортного лікування, в період дії індивідуальної реабілітаційної програми інвалідів за період з 14.12.2015 по 20.12.2017 (дата звернення позивача для повторного огляду).

Водночас, суд враховує, що матеріалами справи підтверджується те, що МСЕК проведено детальну співбесіду в ході якої було вислухано побажання ОСОБА_1 , роз`яснено йому та особі, що його супроводжувала, мету індивідуальної програми, її завдання, очікувані результати та порядок виконання, що підтверджується відміткою у графі 17, та підписом у графі 20 у Індивідуальній програма реабілітації інваліда №723, заповненої 14.12.2015.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не надавалось жодних зауважень чи пропозицій під час розроблення Індивідуальної програми реабілітації інваліда №723 від 14.12.2015, колегія суддів вважає, що відповідач діяв правомірно та в межах законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

При цьому, суд першої інстанції вірно вказав про можливість проведення переогляду особи медико-соціальною комісією вищого рівня та прийняття нею остаточного рішення.

Вказане право встановлено пунктами 23, 24 Положенням №1317 в яких вказано, що у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.

Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.

МОЗ за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи.

В особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.

Проте, позивач із відповідною заявою не звертався, в тому числі, і в період всього строку дії індивідуальної програми реабілітації інваліда № 723 від 14.12.2015.

При цьому, індивідуальна програма реабілітації інваліда №723 від 14.12.2015, як акт індивідуальної дії, який діяв з 14.12.2015 по 20.12.2017, втратила свою дію, тому не порушує права та інтереси позивача і не встановлює жодних правових наслідків.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги щодо визнання дії та бездіяльності відповідачів стосовно умисного позбавлення позивача реабілітаційних, абілітаційних послуг, санаторно-курортного лікування, яке визначене Державною типовою програмою реабілітації осіб з інвалідністю і є державними гарантіями в період дії індивідуальної реабілітаційної програми інвалідів за період з 14.12.2015 по 20.12.2017 незаконними.

Стосовно посилань апелянта на рішення апеляційного суду у справі №560/4294/18 колегія суддів зазначає, що вказана позивачем справа не є аналогічною даній справі, оскільки, у справі №560/4294/18 позивач звертався зі спором за період з 2017 по 2019 рік, тоді як в даній справі вимоги заявляються за 2015-2017 рік, при цьому, в даній справі, на відміну від вказаної позивачем, позивач за вказаний період не звертався до відповідачів із заявою щодо внесення змін до індивідуальної реабілітаційної програми інваліда.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 30000,00 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Однак, суд враховує, що для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому, судом встановлено, що права позивача не порушені, доказів, які підтверджують факт наявності моральної шкоди, та в чому вона полягає, а також, наявність причинного зв`язку між протиправними діями та можливим завданням такої шкоди позивачем не надано, а тому, відповідно і підстав для задоволення вимог апеляційної скарги на разі немає.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.