Справа № 460/3499/19
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

10 грудня 2019 року м. Рівне №460/3499/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області (далі по тексту - відповідач) в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні №54362943 у частині виділення в окреме провадження та стягнення виконавчого збору у розмірі 5694,12 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головний державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 04.11.2019 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на п.3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Одночасно з цим, головний державний виконавець на підставі ст.40 виконавчий збір в розмірі 5694,12 гри. виділив в окреме виконавче провадження для подальшого стягнення. Позивач вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 04.11.2019 в частині виділення в окреме виконавче провадження виконавчого збору в розмірі 5694,12 грн. є протиправною, оскільки, винесена з грубими порушеннями Закону України «Про виконавче провадження». На підставі наведеного просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 26.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Частиною 1 ст.287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частинами 1 та 2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII) передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України від 02.06.2016№ 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання виконавчих документів, незалежно від того, у порядку якої юрисдикції було прийнято рішення, що є виконавчим документом.

Вказана правова позиція суду співпадає з правовою позицією висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постановах по справах № 921/16/14-г/15 від 06.06.2018, №127/9870/16-ц від 06.06.2018 та № 2-01575/11 від 28.11.2018, де зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз наведеного свідчить про те, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до адміністративного суду лише в разі відсутності у законі іншого судового порядку оскарження. Якщо ж законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Так судом встановлено, що на виконанні у Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебувало виконавче провадження №54362943 з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області від 09.02.2017 №569/7916/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 59649,04 грн., що складає еквівалент 2200 доларів США, проценти за період з 18.10.2012 по 15.06.2016 в розмірі 32272,30 грн., що еквівалентно 1190,28 доларів США, а також 3 % річних від простроченої суми за період з 10.06.2016 по 15.06.2016 в сумі 24,40 грн., що еквівалентно 0,90 доларів США, всього 91945,74 грн. та судові витрати 1122,25 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.11.2019 №54363943 вбачається, що згідно повідомлення Рівненського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області стягувач померла, що підтверджується записом про смерть № 1061 від 17.06.2019.

Виконавчий збір в розмірі 5694,12 грн. виділено в окреме виконавче провадження.

Таким чином, керуючись вимогами п.3 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», відповідач постановив закінчити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №569/7916/16-ц від 09.02.2017 виданого Рівненським міським судом Рівненської області.

Отже, до спірних правовідносин належить застосувати ч.1 ст.74 Закону України 02.06.2016№ 1404-VIII де зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Тобто критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача, як сторони у виконавчому провадженні.

Окрім цього, ч.1 ст. 446 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Водночас, як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження у ВП №54362943 у частині виділення в окреме провадження та стягнення виконавчого збору у розмірі 5694,12 грн.

Проте, в матеріалах справи відсутня постанова, якою в межах виконавчого провадження №54362943 стягнення виконавчого збору в сумі 5694,12 грн. виділено в окреме провадження.

Разом з тим, як вбачається з резолютивної частини постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.11.2019 в ній відсутня вимога про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 5694,12 грн., а лише вирішено закінчити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №569/7916/16-ц від 09.02.2017 виданого Рівненським міським судом Рівненської області.

Таким чином, визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, вчинені по цивільній справі у межах виконання виконавчого листа №569/7916/16-ц від 09.02.2017 виданого Рівненським міським судом Рівненської області. А тому вказана постанова державного виконавця підлягає оскарженню до суду, який видав виконавчий документ за правилами цивільного судочинства.

Водночас суд звертає увагу на те, що оскільки стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 5694,12 грн., відповідачем виділено в окреме виконавче провадження, тому позивач має право звернутися до суду з окремою позовною заявою щодо визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 238, 239, 241, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Провадження у справі №460/3499/19 за позовом ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду у порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну ухвалу суду складено 12 грудня 2019 року

Суддя Махаринець Д.Є.