Справа № 160/9066/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2019 року Справа № 160/9066/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Дудко Ю.С.
представника позивача - Чіняєвої О.М.
представника відповідача - Ковальової Ю.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадженні з повідомленням (викликом) учасників справи у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-
18.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпропетровської митниці ДФС, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/200177/2, прийняте відповідачем 15.08.2019.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з прийнятим відповідачем рішенням про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/200177/2, за яким митна вартість збільшена до 10 950,99 євро із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Позивач вважає, що вказане рішення прийняте відповідачем з очевидними порушеннями вимог Митного кодексу України, через що є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернувся з даною позовною заявою до суду для захисту своїх порушених прав та законних інтересів.
Ухвалою суду від 19.09.2019 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху із встановленим строком для усунення її недоліків.
Ухвалою суду від 03.10.2019 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
24.10.2019 до суду від представника Дніпропетровської митниці ДФС надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.
В обгрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив, за результатами огляду посадовою особою митного органу зазначено: пошкоджено лакофарбове покриття автомобіля, характерна затертість салону. Пошкоджено капот автомобіля, передній бампер, ліве переднє та заднє праве крило. З актом митного огляду автомобіля під підпис було ознайомлено громадянина ОСОБА_2 , однак право представляти інтереси власника КТЗ - ОСОБА_1 не підтверджено. Окрім того, за результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень статті 337 МКУ, електронним повідомленням №1 від 12.08.2019 декларанта повідомлено про виявлені розбіжності. До митного контролю надано платіжне доручення в іноземній валюті від 23.07.2019, яке не містить жодних відміток банку, що унеможливлює підтвердження перерахування коштів за вказаним документом. Відповідно до відомостей митної декларації від 05.08.2019 №UA110150/2019/233710 вказано, що на доставлення товару декларантом понесені витрати у розмірі 100 євро, однак документально зазначена вартість доставки не підтверджена. Заявлені відомості щодо ваги нетто/брутто (1395 кг) не відповідають зазначеним у наданій до митного контролю копії митної декларації країни відправлення (1359 кг).
Таким чином, представник відповідача вважає, що декларантом/позивачем умисно не надано під час ЕМД №UA110150/2019/233710 для митного оформлення документального підтвердження вартості документи, що їх змінюють щодо документального підтвердження вартості всіх складових митної вартості, з метою зменшення бази оподаткування товару.
07.11.2019 до суду від представника відповідача надійшли заперечення, в яких останній зазначив, що позивачем документально вартість доставки автомобіля CITROEN C4 ДО МИТНОГО КОРДОНУ України в розмірі 100 євро не підтверджена. Окрім того, представник відповідача зазначив, що надання до митного оформлення документів державною мовою або забезпечення їх перекладу у разі, якщо ці документи викладені іноземною мовою є обов`язком декларанта, який повинен виконуватись у будь-якому випадку, а тому посилання представника позивача на те, що право вимагати переклад не є абсолютним та законодавець пов`язує його виникнення з певними умовами, є такими, що не відповідають чинному законодавству України.
З урахуванням вищевикладеного, представник відповідача вважає, що посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем товару та оформленні картки відмови діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Окрім того, представник позивача звернув увагу на те, що ОСОБА_2 є фізичною особою, яка на прохання позивача на підставі довіреності НОА923530 перемістила автомобіль через митний кордон України доставила в зону митного контроля Дніпропетровської митниці ДФС. З урахуванням того, що оскаржуване рішення не містить посилання на обставини переміщення автомобіля громадянином ОСОБА_2 та зауважень з цього приводу, відповідач не може посилатися на такі обставини як на докази, в силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України.
02.12.2019 до суду від представника позивача надійшли пояснення з додатковими документами для долучення до матеріалів справи, в яких останній зазначив, що порівняння митної декларації №UA100070/2019/236702 та митної декларації позивача №UA110150/2019/233710 свідчить про те, що оформлені за ними автомобілі не могли бути порівняні без здійснення коригувань на складові митної вартості та фізичні характеристики. Вказані відмінності між автомобілями повинні були мати наслідком здійснення відповідачем коригування на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, відповідно до вимог Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, що затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598. Однак, вказані коригування відповідачем не здійснені, здійснено пряме порівняння двох автомобілів, комерційні умови постачання яких та комплектація (різна вага) є очевидно відмінними.
Так, 18.07.2019 продавцем «ТОР CARS S.C.» було видано рахунок-проформу № 17, який слугував підставою для повної передплати за автомобіль. 23.07.2019 була здійснена повна оплата за автомобіль шляхом банківського переказу, що підтверджується платіжним дорученням від 23.07.2019 № 0408004 та квитанцією SWIFT від 23.07.2019 № SW24J723086635. 25.07.2019 продавцем «ТОР CARS S.C.» було видано інвойс № 56/S/2019. 05.08.2019 копія інвойсу № 56/S/2019 була подана відповідачу разом із митною декларацією № UA110150/2019/233710. 06.08.2019 копія рахунку-проформи № 17 була подана відповідачу декларантом ТОВ «ОЦК» ОСОБА_3 разом із супровідним листом № 06/081/19. Копія рахунку-проформи № 17 містилась в наданій для відповідача копії позовної заяви (вказана в додатку до позовної заяви під № 6).
02.12.2019 до суду від представника відповідача надійшли пояснення, в яких останній на виконання вимог суду від 26.11.2019 надав документи, завірені належним чином, які подавались позивачем до митного органу під час здійснення митного оформлення транспортного засобу - «Автомобіль легковий, для перевезення людей, що використовувався: марка - CITROEN, модель - С4 Picasso 1.6: номер кузова/VIN - НОМЕР_2 .
Представник позивача у судовому засіданні 03.12.2019 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.
Представник відповідача у судовому засіданні 03.12.2019 проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, запереченнях та додаткових поясненнях.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.08.2019 позивач звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу- «Автомобіль легковий, для перевезення людей, що використовувався: марка - CITROEN, модель - С4 Picasso 1.6: номер кузова/VIN - НОМЕР_2 ; тип двигуна - дизельний робочий об`єм циліндрів - 1560 см3, потужність двигуна - 88 кВт, екологічна норма - не нижче ЄВРО-2 дата виготовлення -13.09.2016; колір - білий; реєстраційний номер - НОМЕР_3 ; торговельна марка -CITROEN. Країна виробництва: Франція» ввезено на митну територію України через пункт пропуску «Мостиська-Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС на підставі попередньої митної декларації від 26.07.2019 №UA110150/2019/232455.
Так, для підтвердження заявленої митної вартості, позивачем були подані інвойс («FAKTURA») від 25.07.2019 №56/S/2019, рахунок-проформа («FAKTURA 17/PROFORMA/2019») ВІД 18.07.2019, банківський платіжний документ SWIFT від 02.08.2019, довідка про транспортні витрати від 05.08.2019, митна декларація країни відправлення від 25.10.2019 №19PL351020E0513207 та висновок експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку транспортного засобу від 05.08.2019 №1301т19.
Позивач вважає, що вказане оскаржуване рішення прийняте відповідачем з очевидними порушеннями вимог Митного кодексу України, через що є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.
Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у даному випадку, позивачем надано усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.
Окрім того, у поданих позивачем документах для підтвердження митної вартості товарів відсутні будь-які розбіжності, ознаки підробки або відомості, які б не підтверджували числові значення складових митної вартості товарів.
Суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься висновок експертного автотоварознавчого дослідження 1301т19 про оцінку транспортного засобу, висновками якого зазначено, що ринкова вартість пошкодженого легкового автомобіля Citroen C4 Grand Picasso 1.6 HDi, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , що ввозиться на митну територію України, на дату оцінки становить 116545.2 (сто шістнадцять тисяч п`ятсот сорок п`ять) грн. 20 коп., що згідно з офіційним курсом НБУ на 5 серпня 2019 року, відповідно становить: 4109,18 EUR.
Висновками експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку транспортного засобу від 05.08.2019 №1301т19 підтверджено, що автомобіль мав зовнішні механічні пошкодження, які відображені у складеному 25.07.2019 Львівською митницею ДФС Акті про проведення митного огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу.
Також висновками експертного автотоварознавчого дослідження також встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 177 513,91 грн.
Однак, відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення не було взято до уваги відомості із вказаного висновку та не було скориговано митну вартість з урахуванням реального стану автомобіля.
Матеріалами справи підтверджено, що оплата за товар позивачем була здійснена банківським переказом та підтверджується банківським платіжним документом SWIFT від 02.08.2019, у графі 70 якого містяться відомості про автомобіль та його номер кузова, а в графі 59 SWIFT містяться відомості про продавця автомобіля польську компанію «ТОР CARS S.C.», в графі 50F SWIFT містяться відомості про позивача, як платника.
Таким чином, SWIFT від 02.08.2019 містить вичерпні відомості, що дозволяють однозначно ідентифікувати автомобіль, його ціну, призначення платежу, платника та одержувача.
Суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні відсутнє посилання на те, що виявлена хоча б одна з обставин, за яких посадова особа митниці мала право вимагати подання додаткових документів із застосуванням ч. 3 та ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України.
Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем надано відповідачу достовірні відомості про визначення митної вартості, які ґрунтуються на об`єктивних, документально підтверджених даних та піддаються обчисленню.
Пунктом 4 частини 2 статті 55 Митного кодексу України передбачено, що письмове рішення про коригування митної вартості має, серед іншого, містити обґрунтування числового значення митної вартості, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Аналогічна вимога до міститься у Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості, що затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, відповідно до яких обов`язково зазначається номер та дата митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Однак, оскаржуване рішення не містить такого обгрунтування, а містить інформацію про те, що відповідач взяв за основу митну вартість з іншої митної декларації №UA100070/2019/236702.
При цьому, суд звертає увагу, що який товар оформлений за митною декларацією №UA100070/2019/236702 та на яких комерційних умовах, в оскаржуваному рішенні не вказано, що не дозволяє переконатись в правомірності коригування митної вартості.
Так, частиною 5 статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно із висновками Верховного Суду, «сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів: за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом» (постанова від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а).
Також Верховний Суд вказує в постанові від 26.02.2019 у справі № 808/454/18 наступне: «Між тим як вбачається з оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів від 13.11.2017 №UA500030/2017/000041/2, у ньому зазначено лише дату та номери митних декларацій на підставі яких здійснено коригування митної вартості імпортованих товарів, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим, у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України».
Аналогічний висновок міститься в постанові від 24.01.2019 у справі №821/1697/17.
Таким чином, суд доходить висновку, що зазначення в рішенні про коригування митної вартості лише дати та номерів митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості імпортованих товарів, за висновками Верховного Суду не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та вмотивованим.
Відповідно до норм ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що позивачем доведено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів, прийняті Київською міською митницею ДФС є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 244, 245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/200177/2, прийняте Дніпропетровською митницею ДФС 15.08.2019.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 грудня 2019 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко