Справа № 580/1759/19
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1759/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Руденко А.В., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Беспалова О.О., Степанюка А.Г.,

при секретарі Горяіновій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Мостобуд» Мотозагін №2 про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в Черкаській області) в якому просив:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення відповідача щодо відмови у призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Черкаській області призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт і професій, починаючи з 22.12.2018 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з копії трудової книжки, ОСОБА_1 працював:

- з 28.02.2000 по 28.04.2000 - в Мостозагоні №2 ПАТ «Мостобуд» на посаді монтажника 3-го розряду;

- з 30.04.2000 по 01.02.2000 - в Мостозагоні №2 ПАТ «Мостобуд» на посаді монтажника 3-го розряду;

- з 02.02.2004 по 30.09.2013 - в Мостозагоні №2 ПАТ «Мостобуд» на посаді монтажника 4-го розряду;

- з 15.10.2013 - по 19.03.2014 - в товаристві з обмеженою відповідальністю Підприємство «Маст-Буд» на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 4-го розряду на висоті;

- з 19.10.2014 - по теперішній час - в ТОВ Підприємство «Маст-Буд» на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 4-го розряду на висоті.

З копії особової картки № 6222 вбачається, що ОСОБА_1 з 30.04.2000 по 30.09.2013 працював в Мостозагоні №2 ПАТ «Мостобуд» на посадах монтажника 3-го та 4-го розряду.

З копій розрахунків, які містяться в матеріалах справи вбачається, що позивачу в 2000-2002 роках виплачувались доплата за шкідливість та за харчування.

Як вбачається з довідки № 12-ВК від 12.11.2018 року позивач працював з 30.04.2000 по 30.09.2013 на посаді монтажника з монтажу сталевих та з/б конструкцій в Мостозагоні № 2 ПАТ «Мостобуд».

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в них №01-96 від 06.02.2018 року, ОСОБА_1 працював в ТОВ Підприємство «Маст-Буд», починаючи з 15.10.2013 по 19.03.2014, та з 19.10.2014 по теперішній час на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, передбаченою Списком №2.

Наказами ТОВ Підприємство «Маст-Буд» № 267 від 15.11.2010 року та №151 від 16.11.2015 року затверджені переліки робочих місць, виробництв та посад, які підлягають пільговому пенсійному забезпеченню по Списку №2 працюючим особам за тяжкі, шкідливі та небезпечні умови праці, до яких включено посаду монтажника по монтажу стальних та з/б конструкцій.

З індивідуальних відомостей про застрахованих осіб, яка міститься в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 вбачається, що позивачу до спеціального стажу зарахований період роботи, починаючи з листопада 2013 року по лютий 2019 року.

22.12.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. До заяви додав копії військового квитка, документа про навчання, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 №350, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, копію паспорта, довідки №557 від 17.11.2017, №12-В від 12.11.2018, №01-96 від 06.02.2018, №213/04-03, накази про атестацію.

Листом № 28271/03-04 від 21.03.2019 року ГУ ПФУ в Черкаській області відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 з тих підстав, що із загального трудового стажу позивача дають право виходу на пенсію на пільгових умовах лише 4 роки 6 місяців 16 днів (а.с.11).

Вважаючи вказану відмову пенсійного органу протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач працював на посаді монтажника, атестація вказаної посади не проводилася, надана позивачем довідка не відповідає Порядку №637, а тому позивач не має права на призначення пільгової пенсії.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058).

Частиною 1 статті 114 Закону №1058 визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. (далі - Список №2).

Розділом XXVII «Будівництво» до Списку №2 включені посада монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 працював в Мостозагоні №2 ПАТ «Мостобуд» на посаді монтажника, в період 28.02.2000 року по 30.09.2013 року.

Тобто, обіймана позивачем посада має назву - «монтажник», а не «монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій».

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 визначено, що однією з умов для набуття права на пільгову пенсію є проведення атестації робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442) та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі по тексту - Мінпраці) від 01.09.1992 № 41.

Згідно з Порядком № 442 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років (пункт 4); відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (пункт 8); перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років (пункт 9).

Застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, врегульовано Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731) (у подальшому - Порядок № 383).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 4.1 Порядку № 383 передбачено, що постанова Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 набула чинності з 21.08.1992 року.

Тобто, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Подібна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Аналіз викладеного свідчить, що для зарахування періоду роботи та посадах, віднесених до Списку № 2, у період до 21 серпня 1992 року, необхідне підтвердження документами відповідних умов праці, а за період після 21 серпня 1992 року - підтвердження результатів проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Тобто, для врахування стажу роботи за Списком № 2 до стажу, який дає право на призначення пенсії, за період роботи після 21 серпня 1992 року, недостатньо лише підтвердження шкідливих умов праці, оскільки мають бути надані докази результатів проведення атестації робочих місць.

На підтвердження своїх вимог позивач надав суду лише копію трудової книжки.

Водночас, як зазначалося, для зарахування стажу роботи на посаді за Списком № 2 до пільгового стажу, після 21.08.1992 року, необхідне підтвердження проведення атестації робочих місць.

Відповідно до пп.пп. 4.1, 4.4, 4.5 п. 4, п. 4 Порядку № 383, згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21 серпня 1992 року.

Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації. Якщо атестація була вперше проведена після 21 серпня 1997 року, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21 серпня 1992 року, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось. Відсутність підтвердження атестації робочих місць не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження несприятливих умов праці за результатами атестації відповідного робочого місця.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 383 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Верховний Суд України у постановах від 10 березня 2015 року (справа № 21-51а15), від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), від 2 грудня 2015 року (справа № 21-1329а15) висловлював правову позицію стосовно відсутності законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Таку ж правову позицію підтримано Верховним Судом, зокрема у постанові від 29 серпня 2019 року по справі №501/1012/17.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду та Верховного Суду України щодо застосування викладених норм права у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду не відступала.

Як встановлено судом першої інстанції, посада монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, на якій працював позивач в ТОВ Підприємство «Маст-Буд», атестована відповідно до переліків робочих місць, виробництв та посад, які підлягають пільговому пенсійному забезпеченню по Списку №2, затверджених наказами №267 від 15.11.2010 та №151 від 16.11.2015.

Між тим, атестація робочих місць посади монтажника, на якій працював позивач в Мостозагоні №2 ПАТ «Мостобуд», не проводилася.

Так, довідка №12-ВК від 12.11.2018 року, видана позивачу Мостозагоном №2 ПАТ «Мостобуд» не відповідає Додатку № 5 до Порядку № 637, а тому не підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Крім того, позивачем не надано довідку про уточнюючий характер роботи на посаді монтажника в Мостозагоні №2 ПАТ «Мостобуд».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у наданих позивачем копіях наказів по особовому складу Мостозагону №2 ПАТ «Мостобуд» вказана посада позивача монтажник, а не монтажник з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій.

Враховуючи, що позивач працював на посаді монтажника, атестація вказаної посади не проводилася, надана позивачем довідка не відповідає вимогам чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що позивач не має права на призначення пільгової пенсії, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Отже, не заслуговують на увагу суду доводи позивача, що відповідачем протиправно відмовлено в призначенні пенсії останнього за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду, адже відповідач відмовляючи позивачу в призначенні пільгової пенсії діяв на підставі правових норм чинного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: О.О. Беспалов

А.Г. Степанюк