Справа № 160/10875/19
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
за участю секретаря судового засідання: Мартіросян Г.А.,
ВСТАНОВИВ:
1. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить суд:
2. Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 04.11.2019 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
3. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 26.11.2019 року.
4. Також, ухвалою суду від 05.11.2019 року було витребувано у відповідача належним чином завірені копії таких документів:
- наказу про прийняття позивача на роботу;
- довідки про невикористані дні відпустки позивача на день його звільнення 2018-2019 роки;
- відомостей (довідки) щодо виплати позивачу грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2018 рік;
- довідки про доходи позивача з 01.01.2019 року по 31.05.2019 роки;
- розрахункові листи;
- витягу з наказу про надання відпустки за 2017-2018 роки;
- рапорту про надання відпустки за 2017 рік та частину чергової оплачуваної відпустки за 2018 рік;
- витягу з наказу про надання невикористаної частини чергової оплачуваної відпустки за 2018 рік;
- витягу з наказу про скасування невикористаної частини чергової оплачуваної відпустки за 2018 рік;
- рапорту позивача про надання невикористаної частини чергової оплачуваної відпустки за 2018 рік;
- рапорту позивача про скасування надання невикористаної частини оплачуваної відпустки за 2018 рік;
- рапорту про скасування надання невикористаної частини чергової оплачуваної відпустки за 2018 рік;
- витягу з наказу про надання додаткової оплачуваної відпустки у зв`язку з навчанням;
- рапорту позивача про надання додаткової оплачуваної відпустки у зв`язку із навчанням;
- розрахунок грошової компенсації можливої невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки позивача за 2018 рік, у кількості 15 діб та інші наявні документи щодо суті спору.
5. 26.11.2019 року по справі оголошено перерву у підготовчому засіданні, наступне підготовче засідання призначено на 06.12.2019 року.
7. 06.12.2019 року відповідачем до суду були надані витребувані судом доказами по справі.
8. Ухвалою суду від 06.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 06.12.2019 року.
9. 06.12.2019 року позивач надав клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження, у зв`язку із чим справу розглянуто у порядку письмового провадження.
10. Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
11. 06.12.2019 року фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.
12. Частиною четвертою статті 243 КАС встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
ІІ. ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА
13. Позивач у позові зазначив про те, що він у період з 29.11.2017 року по 31.05.2019 року працював на посаді поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.
14. Вказав про те, шо на день звільнення, станом на 31.05.2019 року, він мав такі види невикористаної відпустки: невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб; невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 13 діб.
15. У позові зазначив про те, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.
16. Проте, положення вищезазначених нормативно-правових актів відповідачем не були виконані в повному обсязі з огляду на те, що позивачу була виплачена грошова компенсація за невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 13 діб, що в сумі становила 4911,25 гривень.
17. Зазначив про те, що з метою досудового врегулювання спору, він звернувся до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та отримав лист №Ю-16/41/19/02-2019 від 08.08.2019 року, в якому повідомлялось, що здійснення будь-яких фінансових операцій, в тому числі і здійснення нарахування та виплати грошової компенсації поліцейським Управління, належить до функціональних обов`язків Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту патрульної поліції, а тому з метою забезпечення надання повної та достовірної інформації вищевказане звернення було перенаправлено для подальшого розгляду до відповідача.
18. Так, листом №1446зі/41/5/05-2019 від 23.10.2019 року відповідач повідомив позивача про те, що підстави для виплати грошової компенсації за частину невикористаної щорічної відпустки за 2018 рік у кількості 15 діб у нього відсутні, оскільки порядок надання та обчислення тривалості відпустки регулюється спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про Національну поліцію», тому норми трудового законодавства не підлягають застосуванню при врегулюванні цих відносин.
19. Також, цим листом відповідач повідомляв позивача про те, що відповідно до ч. 10 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» та абз. 7 п. 8 р. 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 року №260 (далі Порядок МВС №260), визначено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону, тобто компенсація відпустки поліцейському за попередні роки, що передують року звільнення, не передбачено.
20. Проте, позивач не погоджується із таким твердженням відповідача та вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати грошової компенсації за невикористану Позивачем щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб, протиправною.
21. Зазначив про те, що згідно листа №Ю-11/41/19/01-2019 від 01.07.2019 року, що наданий позивачу у якості відповіді на звернення від 31.05.20.19 року, вбачається, що в році звільнення позивач мав невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб, яка не була виплачена у день звільнення, та невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 13 діб, яка була виплачена позивачу в повному обсязі у день звільнення. При цьому, доводи відповідача, які він викладає у своєму листі №1446зі/41/5/05-2019 від 23.10.2019 року щодо відносин, які склались в цьому випадку, підлягають застосуванню норми спеціального законодавства, а саме Закону України "Про Національну поліцію", є безпідставними, оскільки цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
22. Отже, на думку позивача, нормами Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку МВС №260 не врегульовано питання компенсації невідбутої частини відпустки поліцейському за минулі роки.
23. Таким чином, при вирішенні питання щодо стягнення компенсації за невикористану позивачем щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік підлягають застосуванню загальні норми трудового законодавства, а саме норми Кодексу законів про працю України, Закону України "Про відпустки", Порядку КМУ №100.
24. Таким чином, зазначив про те, що сума компенсації за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік кількості 15 діб станом на дату подачі цього позову становить 6406,90 грн., де 427, 13 - середньоденна заробітна плата, що розрахована відповідно до Порядку КМУ №100 та у відповідності до розрахункових листів, наданих відповідачем; 15 - кількість днів, що підлягають компенсації; 6 406, 90 сума, що підлягає компенсації.
25. Станом на подання цього позову вказана компенсація відповідачем виплачена не була у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із цим позовом.
ІІІ. ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА
26. Відповідач в обґрунтування своєї позиції вказує, що проходив службу в управлінні патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (на посаді поліцейського.
27. Наказом ДПП № 344 о/с від 31.05.2019 року позивача звільнено зі служби в поліції з 31.05.2019 року з виплатою грошової компенсації за 13 діб невикористаної чергової основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у календарному році.
28. На думку відповідача, питання виплати грошового забезпечення та відповідних грошових компенсацій поліцейським при звільненні, в тому числі розрахунок суми такого забезпечення та компенсацій, а також види компенсацій, що підлягають нарахуванню, врегульовані Законом України «Про Національну поліцію», а також Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим Наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 (надалі - Порядок).
29. Також, зазначили про те, що згідно із вищенаведених норм, при звільнені поліцейського останньому виплачується компенсація на невикористану лише в році звільнення щорічну чергову відпустку.
30. У відповідності до вказаних норм законодавства позивачу при звільненні була виплачена грошова компенсація за 13 діб невикористаної в році звільнення, тобто у 2019 році, частини чергової основної оплачуваної відпустки, при цьому компенсацій за невикористані щорічні чергові відпустки за попередні роки, що передують року звільнення, законодавством, яким врегульовані спірні правовідносини, не передбачено, а відтак у відповідача були відсутні будь-які підстави для виплати позивачу при звільненні останнього компенсації за частину невикористаної щорічної відпустки за 2018 рік.
31. Отже, на думку відповідача, розрахунок з позивачем у зв`язку із звільненням останнього проведено в повному обсязі відповідно до вищевказаних вимог, тому жодних порушень з боку відповідача при проведенні з позивачем розрахунку вчинено не було.
32. Доводи ж позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо розповсюдження на наявні між сторонами правовідносини норм загального трудового законодавства є помилковими.
33. Щодо посилання позивача в його позові на те, що згідно ч. 11 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» невикористану ним відпустку за 2018 рік необхідно розглядати як відпустку, яка не була ним використана у 2019 році, зазначили про те, що відповідно до положень законодавчої норми за бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
34. Додатково зазначили про те, що Постанова Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», на яку посилається позивач в позовній заяві при розрахунку суми, яку просить стягнути з відповідача, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки питання розрахунку середньоденного та середньомісячного грошового забезпечення поліцейського також врегульовані вказаним раніше Порядком.
ІV.ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
35. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 29.11.2017 року по 31.05.2019 року працював на посаді поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, що також підтверджується трудовою книжкою позивача № НОМЕР_1 №660790.
37. Згідно витягу з наказу № 583 о/с від 19.06.2018 року рядового поліції Юхименка О.С. призначено з 23.06.2018 року по управлінню патрульної поліції в Дніпропетровській області батальйон №4, рота №1, взвод №2, поліцейським, установлено посадовий оклад у розмірі 2470 грн., звільнено з посади поліцейського роти № 8 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. Підстава: рапорт ОСОБА_2 С ОСОБА_3 від 03.05.2018 року та наказ Національні поліції України від 25.04.2018 року № 240.
38. Так, згідно витягу з наказу № 728 о/с від 24.07.2018 року капралу ОСОБА_1 поліцейському взводу № 2 роти № 1 батальйону №4, тривалістю 18 діб (за 2017 рік 3 дні, за 2018 рік 15 днів), з 02 по 19 серпня 2018 року. Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 24.06.2018 року.
39. Відповідно до витягу з наказу № 4691 від 25.10.2018 року в т.ч. капрала поліції ОСОБА_1 (0177503), поліцейського взводу № 2 роти №1 батальйону № 4 зі спеціальними засобами (аерозольний балончик споряджений речовинами сльозогінної та дратівливої дії, металеві кайданки), вогнепальною зброєю «Форт-17» №154803 та двома магазинами до неї, спорядженими 28 набоями було направлено для проходження стажування до управління патрульної поліції в Донецькій області.
40. Згідно витягу з наказу № 167 о/с від 11.03.2019 року надано частину щорічної чергової основної оплачуваної відпустки (поліцейським), а саме капралу поліції ОСОБА_1 (0177503), поліцейському взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4, за 2018 рік тривалістю 15 діб (використана частина - 15 днів), з 25 березня по 08 квітня 2019 року, з виїздом до Республіка Польща. Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 06.02.2019 року.
41. Судом встановлено, що наказом № 230 о/с від 29.03.2019 року скасовано пункти наказів Департаменту патрульної поліції у частинах про надання основної та додаткової за стаж служби в поліції щорічних чергових оплачуваних відпусток від 11.03.2019 року № 167 о/с та капралу поліції ОСОБА_1 (0177503), поліцейському взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4, за 2018 рік тривалістю 15 діб (використана частина - 15 днів), з 25 березня по 08 квітня 2019 року, з виїздом до Республіки Польща. Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 26.03.2019 та рапорт начальника управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції від 28.03.2019 року.
42. Згідно витягу з наказу № 343 о/с від 17.05.2019 року сержанту поліції ОСОБА_1 (0177503), поліцейському взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4, тривалістю 12 діб (використано в календарному році - 0 днів), з 20 по 31 травня 2019 року. Підстава: рапорт ОСОБА_4 С. від 14.05.2019 року та довідка-виклик Навчально-наукового інституту заочного навчання та підвищення кваліфікації Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 25.04.2019 року № 459.
43. Згідно матеріалів справим, судом встановлено, що позивач перебуваючи на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4, управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, використав частину щорічної чергової відпустки за 2018 рік, у кількості 15 діб, невикористана частина чергової відпустки за 2018 рік складає 15 діб, невикористана частина щорічної чергової відпустки за 2019 рік складає 13 діб, що також підтверджується довідкою Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області б/н від 25.06.2019 року.
44. Таким чином, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на день звільнення, станом на 31.05.2019 року, ОСОБА_1 мав такі види невикористаної відпустки:
- невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб;
- невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 13 діб.
45. 02.08.2019 року позивач звернувся до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України із вимогою здійснити йому виплату грошової компенсації за невикористану ним щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб у розмірі 6406,90 гривень.
46. Листом №Ю-16/41/19/02-2019 від 08.08.2019 року, позивачу було повідомлено про те, що здійснення будь-яких фінансових операцій, в тому числі і здійснення нарахування та виплати грошової компенсації поліцейським Управління, належить до функціональних обов`язків Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту патрульної поліції, а тому з метою забезпечення надання повної та достовірної інформації вищевказане звернення було перенаправлено для подальшого розгляду до відповідача.
47. Листом №1446зі/41/5/05-2019 від 23.10.2019 року відповідач повідомив позивача про те, що підстави для виплати грошової компенсації за частину невикористаної щорічної відпустки за 2018 рік у кількості 15 діб у нього відсутні, оскільки порядок надання та обчислення тривалості відпустки регулюється спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про Національну поліцію», тому норми трудового законодавства не підлягають застосуванню при врегулюванні вказаних відносин.
48. Також, цим листом відповідач повідомляв позивача про те, що відповідно до ч. 10 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» та абз. 7 п. 8 р. 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 року №260 (далі - Порядок МВС №260), визначено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону, тобто компенсація відпустки поліцейському за попередні роки, що передують року звільнення, не передбачено.
49. Проте, позивач не погоджується із таким твердженням відповідача, вважає вказані твердження відповідача неправомірними, незаконними та такими, що не ґрунтується но нормах чинного законодавства та такими, що порушують його права
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
51. Відповідно до ч. 5 ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
52. Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
53. Відповідно до ч.2 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
54. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
55. Відповідно до ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
56. Відповідно до ст.19 Закон України «Про відпустки», жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).
57. Відповідно до ст.24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
58. У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості.
59. У разі переведення працівника на роботу на інше підприємство грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, на яке перейшов працівник.
60. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.
61. Особам віком до вісімнадцяти років заміна всіх видів відпусток грошовою компенсацією не допускається.
62. У разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, виплачується спадкоємцям.
63. За наявності декількох підстав для надання цієї відпустки її загальна тривалість не може перевищувати 17 календарних днів.
64. Відповідно до ст.17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
65. Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.
66. Статтею 93 Закону України «Про Національну поліцію України», визначено обчислення тривалості відпусток поліцейських.
67. Так, тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.
68. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.
69. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.
70. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.
71. Відпустка тривалістю менше 10 діб за бажанням особи рядового або керівного складу може бути надана одночасно з черговою відпусткою в наступному році.
72. Поліцейським дозволяється, за бажанням, використовувати відпустку частинами. Одна частина відпустки має бути не менше 10 діб.
73. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року.
74. Поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку.
75. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.
76. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.
77. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
78. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції.
79. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
80. Відповідно до ст.83 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
81. У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості.
82. У разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник.
83. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.
84. Особам віком до вісімнадцяти років заміна всіх видів відпусток грошовою компенсацією не допускається.
85. У разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, виплачується спадкоємцям.
86. Відповідно до ст.116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
87. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
89. Відповідно до п.4 розділу ІІ Інструкції про розміри та умови виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, наказ про виплату винагороди видається з урахуванням документів, зазначених у пункті 3 цього розділу.
90. Так, п.3 розділу ІІ Інструкції про розміри та умови виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, підтвердженням безпосередньої участі в Заходах для виплати винагороди є наказ центрального органу управління поліцією про визначення граничної чисельності поліцейських, що можуть бути залучені в Заходах, накази про відрядження (залучення) поліцейських до складу сил та засобів (у межах визначеної центральним органом управління граничної чисельності) та витяг із розпорядчого документа одного із органів військового управління (Генерального штабу Збройних сил України, штабу АТО, Об`єднаного оперативного штабу Збройних сил України, штабів оперативно-тактичних угруповань, інших уповноважених органів) про включення і виключення поліцейських до (зі) складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь у Заходах.
91. Відповідно до п.8 розділу ІІІ Порядку №260, поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.
92. Якщо в період перебування у відпустці поліцейському змінено розмір надбавки за стаж служби, розмір посадового окладу чи окладу за спеціальним званням відповідно до законодавства, після повернення з відпустки проводиться відповідний перерахунок.
93. Поліцейським за час перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в дозволених законодавством випадках - до шести років грошове забезпечення не виплачується.
94. Поліцейським, яким відповідно до законодавства України надано додаткові відпустки без збереження грошового забезпечення, за час перебування в додаткових відпустках грошове забезпечення не виплачується.
95. Поліцейським на період проведення вступного конкурсу (вступних випробувань, співбесіди) до вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, а також за час навчання у вищих начальних закладах на період проведення сесії (за умови підтвердження довідкою-викликом) надається додаткова відпустка (крім чергової) зі збереженням грошового забезпечення за посадою, крім премії.
96. При звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення.
97. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.
98. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
99. При звільненні поліцейського зі служби в поліції розрахунок суми грошового забезпечення, яка підлягає відрахуванню за надмірно нараховану частину щорічної відпустки, здійснюється, виходячи з розміру грошового забезпечення, яке отримав поліцейський за дні чергової відпустки.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
100. Дослідивши матеріли справи судом встановлено, що позивач дійсно проходив службу в управлінні патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на посаді поліцейського, що також підтверджується матеріалами справи та не заперечується учасникам справи.
101. При вирішенні питання щодо стягнення компенсації за невикористану позивачем щорічну основну відпустку за 2018 рік, підлягають застосуванню загальні норми трудового законодавства, а саме: норми Кодексу законів про працю України, Закон України «Про відпустки».
102. Згідно матеріалів справи, наказом ДПП № 344 о/с від 31.05.2019 року позивача було звільнено зі служби в поліції з 31.05.2019 року з виплатою грошової компенсації за 13 діб невикористаної чергової основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у календарному році.
103. На день звільнення, станом на 31.05.2019 року, ОСОБА_1 мав такі види невикористаної відпустки:
- невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб;
- невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 13 діб, що також підтверджено матеріали справи та не заперечується відповідачем.
104. У матеріалах справи міститься розрахунок компенсації днів відпустки при звільненні позивача, здійснений позивачем, ОСОБА_1 , згідного якого, на думку позивача, сума компенсації за відпустку протягом 15 днів, складає 6406,90 грн., де 427,13 грн. середньоденна заробітна плата; 15 днів дні відпочинку.
106. Таким чином, середньоденна заробітна плата за фактично відпрацьовані робочі дні за 2 місяці, які передували звільненню, складає 416,08 гривень.
107. Отже, судом становлено, про матеріалами справи підтверджено, що позивачу при звільнення не було здійснено виплату невикористаної щорічної основної відпустки за 2018 рік у кількість 15 днів, про що також не заперечує відповідач.
108. При цьому, доводи представника відповідача щодо застосування до позивача саме спеціального законодавства, а саме: ст.93 Закону України «Про Національну поліцію», яка, як він зазначає, не містить визначених строків виплати зазначеної грошової компенсації спростовується ст. 83 Кодексу законів про працю України та ст. 24 Закону України "Про відпустки" якими насамперед передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки тощо.
109. Водночас, суд зазначає, що право на відпустку, а отже, на грошову компенсацію за невикористану відпустку мають всі без виключення громадяни України, в цьому випадку позивач, ОСОБА_1 , який у період 9 29.11.2017 року по 31.05.2019 року працював на посаді поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, та, безпосередньо, перебував у трудових відносинах з відповідачем у цій справі.
110. Так, законодавством України чітко визначено гарантоване право працюючих громадян на грошову компенсацію за невикористані дні відпусток у випадку звільнення працівника.
111. На підставі вищевикладеного, суд зазначає, що останнім не може бути взято до уваги, та виставлено в пріоритетність до позивача лише Закону України «Про Національну поліцію» як такий, який регулює порядок саме виплати грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки, оскільки як Кодексом законів про працю України, так і Законом України «Про відпустки» до всіх без виключення працюючих громадян України встановлено державні гарантії права на відпустки, визначення їх умов, тривалість і порядок надання їх працівникам.
112. Таким чином, на підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб.
113. Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України виплатити грошову компенсацію за невикористану позивачем щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб у сумі 6406,90 грн., слід зазначити про таке.
114. Відповідно до розрахунку компенсації днів відпустки при звільненні позивача, здійсненого самим позивачем, сума компенсації за відпустку протягом 15 днів, складає 6406,90 грн., де 427,13 грн. середньоденна заробітна плата; 15 днів дні відпочинку.
116. Судом становлено, про матеріалами справи підтверджено, що позивачу при звільнення не було здійснено виплату невикористаної щорічної основної відпустки за 2018 рік у кількість 15 днів, про що також не заперечує відповідач.
117. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сума компенсації за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 ріку кількості 15 діб станом на дату подачі цього позову становить 6241,20 грн., де 416,08 грн. - середньоденна заробітна плата, що розрахована у відповідності до розрахункових листів, наданих відповідачем; 15 - кількість днів, що підлягають компенсації; 6241,20 грн. - сума, що підлягає компенсації.
118. Доказів на спростування вищенаведеного відповідачем до суду надано не було.
119. Відтак, враховуючи відсутність обґрунтування з боку відповідача будь-якими належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 73-76 КАС України, окрім посилань на Закон України «Про Національну поліцію» відсутності обов`язку щодо виплати грошової компенсації за невикористану позивачем щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік, а також з огляду на наведені вище норми Закону України «Про відпустки», суд приходить до висновку про необхідність, з метою захисту прав та інтересів позивача внаслідок допущення протиправної бездіяльності відповідачем, зобов`язати відповідача виплатити грошову компенсацію за невикористану позивачем щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб у сумі 6241,20 гривень.
120. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, є обґрунтованими та доведеними, у зв`язку із чим підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо невиплати грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб, та в частині зобов`язання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану ним щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб у розмірі 6241,20 гривень.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
121. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
122. Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
123. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
124. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
125. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
126. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
127. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
128. Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
129. Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
130. Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
131. У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
132. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
133. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
134. Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем, не було доведено правомірність своїх дій щодо невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану позивачем щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб.
135. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в частині визнання протиправною бездіяльності Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо невиплати грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб, та в частині зобов`язання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану ним щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб у розмірі 6241,20 гривень.
136. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.
137. Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
138. Враховуючи задоволення позовної заяви позивача та зважаючи на той факт, що позивач у відповідності до норм ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
139. Керуючись статтями 205, 244, 245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
140. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
141. Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо невиплати грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб.
142. Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану ним щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб у розмірі 6241,20 гривень.
143. В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.
144. Розподіл судових витрат не здійснювати.
145. Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , код ОКПП НОМЕР_2 ).
147. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
148. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
149. Повний текст рішення суду складено 06.12.2019 року.
Суддя В.В Ільков