Справа № 420/5270/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5270/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ДОБРИЙ ДЯДЯ (65045, м. Одеса, вул. Базарна, 63, ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська. 5, ), Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська пл. 8, ) про визнання протиправними рішень, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Добрий Дядя з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, Державної фіскальної служби України в якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 19.06.2019 р. № 1196976/38963393 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ДОБРИЙ ДЯДЯ в реєстрації податкової накладної №1 від 21.05.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 11.06.2019 р. № 1189500/38963393 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ДОБРИЙ ДЯДЯ в реєстрації податкової накладної №2 від 31.05.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 11.06.2019 р. № 1189499/38963393 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ДОБРИЙ ДЯДЯ в реєстрації податкової накладної №3 від 31.05.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 19.08.2019 р. № 1255659/38963393 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ДОБРИЙ ДЯДЯ в реєстрації податкової накладної №1 від 30.06.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 19.08.2019 р. № 1255661/38963393 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ДОБРИЙ ДЯДЯ в реєстрації податкової накладної №2 від 30.06.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України () зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ДОБРИЙ ДЯДЯ () № 1 від 21.05.2019 року, № 2, 3 від 31.05.2019 року, №1, 2 від 30.06.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що ТОВ «КОМПАНІЯ «ДОБРИЙ ДЯДЯ» було складено та подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), податкові накладні: №1 від 21.05.2019 року, №2 від 31.05.2019 року, №3 від 31.05.2019 року, №1 від 30.06.2019 року, №2 від 30.06.2019 року.

21 травня 2019 року, 03 червня 2019 року, 05 липня 2019 року, ТОВ «КОМПАНІЯ «ДОБРИЙ ДЯДЯ» було отримано квитанції про те, що реєстрація вищезазначених податкових накладних (далі - ПН/РК) в Єдиному державному реєстрі податкових накладних зупинена із зазначенням підстави - «Документ прийнято. Реєстрація зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

Позивач зазначає, що направлені на реєстрацію до ЄРПН податкові накладні не підпадають під жоден з критеріїв ризиковості, оскільки вони складені відповідно до норм діючого законодавства і відповідно мають бути зареєстровані органами ДФС України.

Крім того, позивач зазначає, що Податковим кодексом України обов`язок по визначенню підстав (тобто критеріїв ризиковості) зупинення реєстрації ПН покладено на КМУ, а не ДФС. Інші норми ПКУ також не надають ДФС відповідних повноважень, у свою чергу, критерії ризиковості платника податку оформлені у вигляді листа ДФС від 21.03.2018 р. N 959/99-99-07-18 і не пройшли обов`язкової процедури реєстрації.

Рішеннями комісії Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 19.06.2019 р. № 1196976/38963393, від 11.06.2019 р. № 1189500/38963393, від 11.06.2019 р. № 1189499/38963393, від 19.08.2019 р. № 1255659/38963393, від 19.08.2019 р. № 1255661/38963393 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ДОБРИЙ ДЯДЯ у реєстрації вищезазначених податкових накладних.

Позивач зазначає, що у рішеннях про відмову в реєстрації податкових накладних причиною відмови ДФС зазначає ненадання платником податку копій документів, а саме розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування. Проте інформація не відповідає дійсності, оскільки органам ДФС надавались усі необхідні документи, які підтверджують реальність господарських правовідносин ТОВ «КОМПАНІЯ «ДОБРИИ ДЯДЯ».

Так як, оскаржувані рішення є актами індивідуальної дії, головною рисою таких актів є їх конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність таких актів нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржувані рішення фіскального органу не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжує його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного позивач вважає, що відповідачем безпідставно прийнято оскаржувані рішення, вони є необґрунтованим та належать до скасування, а накладні підлягають реєстрації.

Ухвалою суду від 27.09.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження.

15.10.2019 року від представника Відповідачів до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що позивачем направлено на реєстрацію до Єдиного державного реєстру податкові накладні. За отриманою квитанцією єдиного вікна приймання звітності ДФС України, підприємству було повідомлено, що реєстрація податкових накладних зупинена та висловлено пропозицію щодо надання пояснень та/або копії документів, достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/рахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Надалі платник податку, направив повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим податковим накладним. Проте у зв`язку з не наданням позивачем всіх необхідних документів, було прийняло рішення про відмову в реєстрації відповідних податкових накладних.

25.10.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач додатково зазначив, що інформація щодо ненадання платником податку ТОВ «КОМПАНІЯ «ДОБРИЙ ДЯДЯ» документів які підтверджують реальність здійснення господарських операцій, не відповідає дійсності, оскільки такі документи надавались.

Крім того позивач зазначив, що органами ДФС України вже неодноразово досліджувались господарські відносини між ТОВ «КОМПАНІЯ «ДОБРИЙ ДЯДЯ» та ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ ЛАГАРД» за договором майнового найму-суборенди приміщення № 16/09-18 від 16.09.2018 року та № 31/01-19 від 31 січня 2019 року, і після надання пояснень та усіх підтверджуючих документів по даним господарським операціям, подані до ЄРПН податкові накладні були зареєстровані за рішенням Комісії ДФС.

28.10.2019 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання 11.11.2019 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином та своєчасно.

В матеріалах справи наявна заява представника позивача від 09.10.2019 року, в якій він просив справу розглядати без участі позивача та його представника.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, серед іншого, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття в судове засідання сторін та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Відповідно до ч. 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання 11.11.2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, не здійснювалося.

З метою всебічного та об`єктивного розгляду справи, судом досліджено матеріали адміністративної справи, обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та докази, якими він обґрунтовується, і встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ДОБРИЙ ДЯДЯ» зареєстровано 04.11.2013 року, є платником податку на додану вартість з 01.12.2013 року.

Підприємство веде свою господарську діяльність, в тому числі, у сфері Код КВЕД 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами та Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Між ТОВ «КОМПАНІЯ «ДОБРИЙ ДЯДЯ» та ТОВ «ПЕРСЕ ГРУП» було укладено договір постачання товару № 0205-1 від 02 травня 2019 року, відповідно до якого ТОВ «КОМПАНІЯ «ДОБРИЙ ДЯДЯ» зобов`язується систематично протягом 2019 року передавати у власність ТОВ «ПЕРСЕ ГРУП» м`ясну сировину у кількості та ціні, зазначених в рахунках фактурах, а ТОВ «ПЕРСЕ ГРУП» зобов`язується приймати товар та своєчасно здійснювати оплату за товар.

На підтвердження поставки товару позивачем надано Видаткову накладну №9 від 21.05.2019 року на суму 2003374,68 грн.

За фактом поставки товару ТОВ «КОМПАНІЯ «ДОБРИЙ ДЯДЯ» 21.05.2019 р. складено податкову накладну №1 на суму 2 003 374,68 грн. та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, проте згідно отриманої квитанції від 21.05.2019 року податкову накладну прийнято, але реєстрацію зупинено.

Рішенням комісії ДФС від 19.06.2019 р. № 1196976/38963393 було відмовлено у реєстрації ПН, з підстав ненадання платником податків первинних документів, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.

Крім того, між ТОВ «КОМПАНІЯ «ДОБРИЙ ДЯДЯ» та ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ ЛАГАРД» було укладено договір майнового найму суборенди приміщення №16/09-18 від 16.09.2018 року відповідно до якого ТОВ «КОМПАНІЯ «ДОБРИЙ ДЯДЯ» надає в суборенду офіс №49 в буд. 18-В по вул. Шовковичній в м. Києві, загальною площею 89,44 кв. м. разом з додатковим обладнанням та меблями.

При цьому, між ТОВ «КОМПАНІЯ «ДОБРИЙ ДЯДЯ» та ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ ЛАГАРД» було укладено додаткову угоду №1 від 22.03.2019 року до зазначеного договору, відповідно до якої суборендна плата становить 2 200 000 грн. за місяць.

На підтвердження факту надання приміщення в оренду позивачем надано Акт надання послуг №10 від 31.05.2019 року на суму 2 200 000 грн. та №12 від 30.06.2019 року на суму 2 200 000 грн., платіжні доручення №5 від 31.05.2019 на суму 284400 грн., № 17 від 02.05.2019 на суму 128 000 грн., №20 від 07.06.2019 на суму 170 000 грн.

За фактом надання приміщення в оренду ТОВ «КОМПАНІЯ «ДОБРИЙ ДЯДЯ» 31.05.2019 р. складено податкову накладну №2 на суму 2 200 000 грн., а 30.06.2019 року складено податкову накладну №1 на суму 2 200 000 грн. та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно отриманих квитанцій від 03.06.2019 року та 05.07.2019 року податкові накладні прийнято, але реєстрацію зупинено відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України. Обсяг постачання товару/послуги перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пп. 2.1 п. 2 «Критеріїв ризиковості здійснення операцій». ПН/PK відповідає вимогам п.п 1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку.

У квитанціях пропонується надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішеннями комісії ДФС від 11.06.2019 р. № 1189500/38963393 та від 19.08.2019 р. №1255659/38963393 було відмовлено у реєстрації ПН від 31.05.2019 р. №2 та від 30.06.2019 року №1 відповідно, з підстав ненадання платником податків первинних документів, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.

Крім того, між ТОВ «КОМПАНІЯ «ДОБРИЙ ДЯДЯ» та ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ ЛАГАРД» було укладено договір майнового найму суборенди приміщення №31/01-19 від 31.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «КОМПАНІЯ «ДОБРИЙ ДЯДЯ» надає в суборенду нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 63, загальною площею 51,5 кв. м. разом з додатковим обладнанням та меблями.

При цьому, між ТОВ «КОМПАНІЯ «ДОБРИЙ ДЯДЯ» та ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ ЛАГАРД» було укладено додаткову угоду №1 від 31.01.2019 року до зазначеного договору, відповідно до якої суборендна плата становить 800 000 грн. за місяць.

На підтвердження факту надання приміщення в оренду позивачем надано Акт надання послуг №11 від 31.05.2019 року на суму 800 000 грн. та №13 від 30.06.2019 року на суму 800 000 грн., платіжні доручення №1 від 30.05.2019 на суму 119 800 грн., № 4 від 30.05.2019 на суму 230 000 грн.

За фактом надання приміщення в оренду ТОВ «КОМПАНІЯ «ДОБРИЙ ДЯДЯ» 31.05.2019 р. складено податкову накладну №3 на суму 800 000 грн., а 30.06.2019 року складено податкову накладну №2 на суму 800 000 грн. та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно отриманих квитанцій від 03.06.2019 року та 05.07.2019 року податкові накладні прийнято, але реєстрацію зупинено відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України. Обсяг постачання товару/послуги перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пп. 2.1 п. 2 «Критеріїв ризиковості здійснення операцій». ПН/PK відповідає вимогам п.п 1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку.

У квитанціях пропонується надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішеннями комісії ДФС від 11.06.2019 р. № 1189499/38963393 та від 19.08.2019 р. №1255661/38963393 було відмовлено у реєстрації ПН від 31.05.2019 р. №3 та від 30.06.2019 року №2 відповідно, з підстав ненадання платником податків первинних документів, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно підпунктів а, б п.185.1 ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми п.187.1 ст.187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів, що передбачено п.188.1 ст.188 ПК України.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.201.16. ст.201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п.74.1, 74.3 ст.74 ПК України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Відповідно до п.2 Постанови КМУ Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних №1246 від 29 грудня 2010 року (далі Порядок №1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі ПК України) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно п.12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених п.192.1 ст.192 та п.201.10 ст.201 ПК України; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 ст.200-1 ПК України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п.13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок №117), який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних

Згідно з п.5 Порядку №117 податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

При цьому, відповідно до змісту п.10 Порядку №117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Згідно п.12. Порядку №117 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Пунктом 13 Порядку №117 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної/розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до наявних в матеріалах справи Квитанцій про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН вбачається, що реєстрація податкових накладних була зупинена на підставі п.201.16 ст.201 ПК України. ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

Податковий орган чітко зазначив про те, що відповідачем зупинено реєстрацію ПН/РК в ЄРПН, оскільки ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку. При цьому, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач при попередньому звернені до контролюючого органу з податковою накладною для її реєстрації вже надавав повний пакет документів передбачений чинним законодавством та вимогами вказаного Критерію.

Таким чином, податковий орган при зупинення реєстрації податкових накладних діяв в межах наділених повноважень та вимог, оскільки обмеження чи конкретизація вимог щодо запиту документів не встановлено жодними нормами чинного законодавства.

Частиною 201.16 ст.201 ПК України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в Порядку №117 Зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 21 лютого 2018 року та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Частиною 14 вказаного порядку встановлено перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, який включає в себе:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем відповідачу до податкових накладних не було надано документи щодо зберігання й транспортування, навантаження та розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, банківські виписки з особових рахунків, розрахункові документи.

Як встановлено судом позивачем до договору поставки було надано лише видаткову накладну. До договорів про надання в оренду приміщень позивачем було надано лише акти надання послуг та платіжні доручення, якими частково сплачено орендну плату за договорами оренди.

Таким чином, позивач надав до податкового органу документи які не в повному обсязі відповідають вказаному Переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Разом з цим позивачем також не було надано і до суду документів, які в повному обсязі відповідають вказаному Переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з доводами податкового органу щодо обґрунтованої відмови товариству у реєстрації податкових накладних із посиланням на підставу надання платником податків копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ДОБРИЙ ДЯДЯ (65045, м. Одеса, вул. Базарна, 63, ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська. 5, ), Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська пл. 8, ) про визнання протиправними рішень, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук.

.