Справа № 640/13408/19
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

11 грудня 2019 року № 640/13408/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали адміністративної справи
за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання протиправними та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі по тексту позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту відповідач, МОУ) з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністра оборони України від 02 квітня 2019 року №160 про увільнення позивача з посади начальника Управління забезпечення живучості Центрального управління безпеки військової служби Збройних сил України;

- зобов`язати відповідача звільнити ОСОБА_1 відповідно до його рапорту від 31 січня 2019 року з посади начальника Управління забезпечення живучості Центрального управління безпеки військової служби Збройних сил України, звільнити з військової служби у запас на підставі ст. 26, частини 5 пункту 2 підпункту «б» (за станом здоров`я на підставі військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби) Закону України «Про військовий обов`язок» з правом носіння військової форми одягу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуваний наказ винесено відповідачем незаконно, безпідставно, оскільки позивачем подано рапорт про звільнення його з посади до винесення наказів, яким позивача понижено у посаді та, як наслідок, увільнено із займаної посади.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

11 листопада 2019 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами та обґрунтуванням позову, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки оскаржуваний наказ був виданий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений нормативно-правовими актами, що регламентують порядок проходження військової служби у Збройних Силах України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 31 січня 2019 року позивачем подано начальнику Центрального управління безпеки військової служби Збройних Сил України рапорт з проханням про звільнення з військової служби у запас на підставі статті 26 частини п`ятої пункту 2 підпункту «б» (за станом здоров`я на підставі військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу; проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України не бажає. Також подано рапорт від 31 січня 2019 року з проханням направити особову справу на підрахунок вислуги років у зв`язку з плануванням звільнення з військової служби. Вказані рапорти зареєстровано 01 лютого 2019 року за № 83156 та №8 5156, про що свідчать штампи вхідної кореспонденції на них.

Пунктом 9 наказу МОУ від 31 січня 2019 року № 1КП-ДСК «Про причини та умови виникнення надзвичайної події у військовій частині НОМЕР_1 та притягнення до дисциплінарної відповідальності», за низький рівень виконання службових обов`язків, порушення статтей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині сумлінного і чесного виконання службових обов`язків, що визначають обсяг завдань, доручених за посадою, незабезпечення належної організації роботи щодо зберігання боєприпасів, їх захисту, підвищення рівня живучості та вибухопопежобезпеки, відсутність організації попереднього та поточного фінансового контролю за використанням бюджетних коштів Програми контролю за станом витрачання матеріальних цінностей; нездійснення перевірки арсеналу з питань виконання заходів Програми живучості, зберігання ракет і боєприпасів на арсеналах, базах і складах; відсутність контролю за виконанням функціональних обов`язків підлеглими посадовими (службовими) особами, що створило передумови для виникнення надзвичайної події, начальника управління забезпечення живучості Центрального управління безпеки військової служби Збройних Сил України Зайця В.В. понизити в посаді.

У наказі зазначено, що з метою вивчення і встановлення можливих попередніх причин та умов виникнення пожежі у ВЧ НОМЕР_1 , визначення персональної відповідальності посадових осіб МОУ та ЗСУ, безпосередньо винних у виникненні цієї надзвичайної події, відповідно до наказу МОУ від 09 жовтня 2018 року № 508 «Про призначення службового розслідування» (зі змінами); зважаючи на пріоритетність виконання заходів щодо приведення ЗСУ з 24 листопада 2018 року у найвищий ступінь бойової готовності у зв`язку із введенням в окремих місцевостях України воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 26 листопада 2018 року № 393, затвердженого Законом України від 26 листопада 2018 року № 2630, строки проведення зазначеного службового розслідування продовжувались; службовим розслідуванням встановлено, що причиною виникнення надзвичайної події став потужний вибух з подальшим розльотом боєприпасів на значні відстані та пожежею, що розповсюджувалася інтенсивними вибухами навколо розташованих штабелів боєприпасів на майданчиках відкритого зберігання, в результаті чого було знищено значну кількість боєприпасів; Службою безпеки України за вищезазначеним фактом здійснюється досудове розслідування; остаточне встановлення причин пожежі можливе за результатами проведення слідчих (розшукових) дій, судових експертиз у зазначеному кримінальному провадженні. У даному наказі зазначено перелік основних передумов, які могли сприяти виникненню надзвичайної події у ВЧ НОМЕР_1 Озброєння ЗСУ.

Наказом МОУ (по особовому складу) від 02 квітня 2019 року № 160 відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України полковника ОСОБА_1 , начальника Управління забезпечення живучості Центрального управління безпеки військової служби Збройних сил України увільнено від займаної посади і призначено заступником начальника управління забезпечення ракетно-артилерійським озброєнням центрального ракетно-артилерійського управління Збройних Сил України озброєння Збройних Сил України, ВОС 0110001.

Вважаючи спірний наказ відповідача протиправними, таким, що порушує права та інтереси, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі-Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною четвертою 4 статті 2 Закону № 2232-ХІІ порядок проходження військової служби права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 2232-ХІІ, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі по тексту Порядок № 1153/2008).

Відповідно до пункту 94 Порядку № 1153/2008 переміщення військовослужбовців з вищих посад на нижчі здійснюється на підставах, передбачених абзацами другим шостим підпункту 3 та останнім абзацом пункту 82 цього Положення, - прямими начальниками у межах наданих їм прав щодо призначення на посади; абзацом сьомим підпункту 3 пункту 82 цього Положення, якщо до військовослужбовців було застосовано таке дисциплінарне стягнення, як попередження про неповну службову відповідність, яке не відіграло своєї виховної ролі, або пониження в посаді, - командирами (начальниками), яким надано таке право відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та номенклатури посад.

Підпунктом 3 пункту 82 Порядку № 1153/2008 визначено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється на нижчі посади, зокрема, у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначається Дисциплінарним статутом ЗСУ, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі по тексту Дисциплінарний статут ЗСУ).

Пунктом 1 розділу І Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до пункту 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно пунктом 68 Дисциплінарного статуту ЗСУ на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження в посаді; пониження військового звання на один ступінь; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; позбавлення військового звання.

Пунктом 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пунктів 84 88 Дисциплінарного статуту ЗСУ прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Відповідно до пункту 96 Дисциплінарного статуту ЗСУ дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця.

Згідно з пунктом 100 Дисциплінарного статуту ЗСУ пониження в посаді військовослужбовців, пониження у військових званнях здійснюються за наказом того командира, якому надано право призначати на ці посади та присвоювати військові звання.

З наведеного вище вбачається, що передумовою для накладення дисциплінарного стягнення є проведення службового розслідування та встановлення за наслідками його проведення вини військовослужбовця. При цьому, у випадку, коли військовослужбовець не погоджується з висновками перевірки щодо наявності в його діях вини, у нього наявне право на оскарження накладеного дисциплінарного стягнення протягом 1 місяця з дня його накладення старшому командирові або до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою вивчення і встановлення можливих попередніх причин та умов виникнення пожежі у ВЧ НОМЕР_1 , визначення персональної відповідальності посадових осіб МОУ та ЗСУ, безпосередньо винних у виникненні цієї надзвичайної події, відповідно до наказу МОУ від 09 жовтня 2018 року № 508 «Про призначення службового розслідування» (зі змінами); зважаючи на пріоритетність виконання заходів щодо приведення ЗСУ з 24 листопада 2018 року у найвищий ступінь бойової готовності у зв`язку із введенням в окремих місцевостях України воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 26 листопада 2018 року № 393, затвердженого Законом України від 26 листопада 2018 року №2630, строки проведення зазначеного службового розслідування продовжувались. Службовим розслідуванням встановлено, що причиною виникнення надзвичайної події став потужний вибух з подальшим розльотом боєприпасів на значні відстані та пожежею, що розповсюджувалася інтенсивними вибухами навколо розташованих штабелів боєприпасів на майданчиках відкритого зберігання, в результаті чого було знищено значну кількість боєприпасів; Службою безпеки України за вищезазначеним фактом здійснюється досудове розслідування; остаточне встановлення причин пожежі можливе за результатами проведення слідчих (розшукових) дій, судових експертиз у зазначеному кримінальному провадженні. У даному наказі зазначено перелік основних передумов, які могли сприяти виникненню надзвичайної події у ВЧ А1479 Озброєння ЗСУ. Пунктом 9 наказу МОУ від 31 січня 2019 року № 1КП-ДСК «Про причини та умови виникнення надзвичайної події у військовій частині НОМЕР_1 та притягнення до дисциплінарної відповідальності», за низький рівень виконання службових обов`язків, порушення статтей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині сумлінного і чесного виконання службових обов`язків, що визначають обсяг завдань, доручених за посадою, незабезпечення належної організації роботи щодо зберігання боєприпасів, їх захисту, підвищення рівня живучості та вибухопожежобезпеки, відсутність організації попереднього та поточного фінансового контролю за використанням бюджетних коштів Програми контролю за станом витрачання матеріальних цінностей; нездійснення перевірки арсеналу з питань виконання заходів Програми живучості, зберігання ракет і боєприпасів на арсеналах, базах і складах; відсутність контролю за виконанням функціональних обов`язків підлеглими посадовими (службовими) особами, що створило передумови для виникнення надзвичайної події, начальника управління забезпечення живучості Центрального управління безпеки військової служби Збройних Сил України Зайця В.В. понизити в посаді.

Позивачем подано начальнику Центрального управління безпеки військової служби Збройних Сил України рапорт, датований 31 січня 2019 року з проханням про звільнення з військової служби у запас на підставі статті 26 частини п`ятої пункту 2 підпункту «б» (за станом здоров`я на підставі військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу, також у вказаному рапорті зазначено, що проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України позивач не бажає. Також подано рапорт від 31 січня 2019 року з проханням направити особову справу на підрахунок вислуги років у зв`язку з плануванням звільнення з військової служби. Вказані рапорти зареєстровано 01 лютого 2019 року за №83156 та №85156, про що свідчать штампи вхідної кореспонденції на них.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження оскарження та незгоди позивача з висновками наказу МОУ від 31 січня 2019 року № 1КП-ДСК «Про причини та умови виникнення надзвичайної події у військовій частині НОМЕР_1 та притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким позивача понижено в посаді.

Отже, позивач не скористався визначеним положеннями Дисциплінарного статуту ЗСУ правом на оскарження накладеного дисциплінарного стягнення протягом 1 місяця з дня його накладення старшому командирові або до суду, з урахуванням чого суд вважає, що до позивача правомірно застосовано за результатами проведеного службового розслідування та встановлення за наслідками його проведення вини позивача, за що його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді пониження в посаді.

Як вже зазначалося судом, відповідно до пункту 82 Порядку № 1153/2008 призначення військовослужбовців на посади здійснюється: 3) на нижчі посади: у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваним наказом від 02 квітня 2019 року № 160 полковника ОСОБА_1 , начальника Управління забезпечення живучості Центрального управління безпеки військової служби Збройних сил України увільнено від займаної посади і призначено заступником начальника управління забезпечення ракетно-артилерійським озброєнням центрального ракетно-артилерійського управління Збройних Сил України озброєння Збройних Сил України, ВОС 0110001 відповідно до пункту 82 Порядку № 1153.

При цьому, судом встановлено, що за результатами службового розслідування згідно наказу від 31 січня 2019 року № 1КП-ДСК позивача вказано понизити в посаді за низький рівень виконання службових обов`язків, порушення статтей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині сумлінного і чесного виконання службових обов`язків, що визначають обсяг завдань, доручених за посадою, незабезпечення належної організації роботи щодо зберігання боєприпасів, їх захисту, підвищення рівня живучості та вибухопожежобезпеки, відсутність організації попереднього та поточного фінансового контролю за використанням бюджетних коштів Програми контролю за станом витрачання матеріальних цінностей; нездійснення перевірки арсеналу з питань виконання заходів Програми живучості, зберігання ракет і боєприпасів на арсеналах, базах і складах; відсутність контролю за виконанням функціональних обов`язків підлеглими посадовими (службовими) особами, що створило передумови для виникнення надзвичайної події.

З урахуванням викладеного суд вважає, що спірний наказ винесено відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Дисциплінарним статутом ЗСУ, з урахуванням чого позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що позовна вимога зобов`язати відповідача звільнити ОСОБА_1 відповідно до його рапорту від 31 січня 2019 року з посади начальника Управління забезпечення живучості Центрального управління безпеки військової служби Збройних сил України, звільнити з військової служби у запас на підставі статті 26, частини 5 пункту 2 підпункту «б» (за станом здоров`я на підставі військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби) Закону України «Про військовий обов`язок» з правом носіння військової форми одягу є похідною від позовною вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 02 квітня 2019 року № 160 про увільнення позивача з посади начальника Управління забезпечення живучості Центрального управління безпеки військової служби Збройних сил України, зазначена позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, документально не підтвердженими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 77, 78, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова