Справа № 160/10418/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучма К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
У жовтні 2019 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у прийнятті протиправного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за № 5283/Т від 24.07.2019 р.;
- зобов`язати відповідача з врахуванням постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14.06.2011 року та ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 березня 2014 року здійснити перерахунок та виплату на його користь (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, інваліду II групи, суму основної державної пенсії з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з розрахунку 75% мінімальної пенсії за віком, згідно ст.50, ч.4 ст.54, ст.67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 17.07.2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він здобув право на отримання пенсії, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірах; встановлених Законом відповідно до вимог ст.ст.49, 50, 54, 67 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 13.01.2011 року і довічно. Щодо зазначеного Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська ухвалено постанову від 14.06.2011 року, якою зобов`язано відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсійних виплат, передбачених ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру мінімальних пенсій за віком та з врахуванням раніше проведених виплат за період з 13.01.2011 року по 14.06.2011 року. На теперішній час він перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області. У зв`язку зі зменшенням пенсійних виплат позивач звернувся до відповідача. На подану заяву він отримав відповідь вих. № 5283/Т-09 від 24.07.2019 року, в якій відповідачем було зазначено, що з 01.07.2019 р. позивачу збільшено розмір пенсії до 9290,85 грн. До вищевказаного підвищення розмір пенсії позивача складав 3 702,60 грн., що підтверджується копією протоколу призначення пенсії від 11.07.2018 р.
Але, позивач з таким розрахунком пенсії який був до 01.07.2019 р. не погоджується, враховуючи наявність постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14.06.2011 року та ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21.03.2014 року. Також зазначив, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 р. № 821 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" реорганізувалися деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України, зокрема: Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі в Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Не виплата пенсії в розмірі, призначеному рішенням суду, яка є єдиним для позивача джерелом доходів, завдало багато незручностей, а тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 29.10.2019 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання вимог ухвали суду відповідачем 13.11.2019 року було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач отримує пенсію по інвалідності II групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС. Відповідно до ст.50 Закону № 796 в редакції Закону України від 28.12.2014 року № 796-ХІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» особам, віднесеним до категорії 1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Керуючись приписами ст.263 КАС України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримує пенсію по інвалідності II групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, відповідно до ст.54 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Судом також встановлено, що позивач звернувся до відповідача із зверненням від 16.07.2019 року до відповідача щодо перерахунку та виплати пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.
Позивач вважає, що своїми діями відповідач порушує його права, оскільки до вищевказаного підвищення розмір пенсії позивача складав 3 702,60 грн., що підтверджується копією протоколу призначення пенсії від 11.07.2018 р., але з таким розрахунком пенсії який був до 01.07.2019 р. не погоджується, враховуючи наявність постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14.06.2011 року та ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2014 року.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд приходить до наступного.
Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (у редакції Закону України від 05.10.2006 р. №231-V) пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.
Так, позивач отримує пенсію по інвалідності II групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, відповідно до статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до статті 50 Закону № 796 в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» особам, віднесеним до категорії 1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Статтею 54 Закону № 796 передбачено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Розрахунок пенсії позивача було проведено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року №112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення».
Згідно з п.13 Постанови № 1210 щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону № 796 виплачується особам, які належать до категорії 1, особам з інвалідністю II групи у розмірі 379,60 грн.
В силу п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2019 року № 543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності з 1 липня 2019 року, абзац перший пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в такій редакції:
«9-1. За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою».
Згідно з Законом України від 23.11.2018 р. № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.07.2019 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, збільшився до 1 564 грн.
Розмір пенсії позивача з 01.07.2019 року складає 9 290,85 грн., у тому числі:
- 625,60 грн. - підвищення особам з інвалідністю внаслідок війни II групи (1564 грн. х 40%);
- 379,60 грн. - додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особі з інвалідністю II групи внаслідок ЧАЄС:
- 50 грн. - щомісячна цільова грошова допомога особам з інвалідністю внаслідок війни II групи.
Відповідно до частини першої та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до пункту 2 статті 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного Бюджету України. Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України.
Отже, органи Пенсійного фонду України не є розпорядниками коштів, а фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету.
Згідно з рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 р. по справі № 1-42/2011, Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належать Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Кабінет Міністрів України.
Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України. У рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний суд зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.
Конституцією України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який розробляє проект - закону про Державний бюджет України на наступний рік і подає його до Верховної Ради України, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України про його виконання. Ефективне здійснення Кабінетом Міністрів України цих повноважень є основою для вжиття заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і. громадянина, проведення політики у сфері соціального захисту, фінансової і податкової політики.
Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року установлено, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок і розміри соціальних виплат допомоги, які фінансуються за рахунок Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в ст.116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України та законів України.

Так, рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 р. по справі № 1-11/2012, повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону, пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Постановою № 440 від 03.09.2014 р. КМУ та з метою реалізації пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Кабінет Міністрів України затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, який визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

Судом також встановлено, що відповідач у своєму листі від 05.04.2019 року вих.996/04-08 повідомляв позивача про те, що згідно постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду № 2а-25/11 від 09.12.2011, в якій зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м.Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, інваліду II групи, основної державної пенсії з розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з розрахунку 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, згідно ст.50, ч.4 ст.54 та ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 18 квітня 2010 року, з урахуванням виплачених сум, нарахований борг в розмірі 78 245,69 грн. Повідомлення про внесення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою відділу примусового виконання рішень управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не надходило.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відмовляючи в задоволенні позову про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у прийнятті протиправного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за № 5283/Т від 24.07.2019 р. та у зобов`язанні Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області з врахуванням постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14.06.2011 року та ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21.03.2014 року здійснити перерахунок та виплату на позивача користь, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, інваліду II групи, суму основної державної пенсії з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з розрахунку 75% мінімальної пенсії за віком, згідно ст.50, ч.4 ст.54, ст.67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 17.07.2018 року, суд враховує наступні обставини.

Пунктом 8 частини 1 статті 4 КАС України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Так судом встановлено, що у жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідача протиправними та зобов`язати його провести перерахунок та виплату пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-XII ( далі Закон № 796-XII).

Постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 січня 2011 року позов задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії неправомірними. Зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії 18 квітня 2010 року по 12 січня 2011 року відповідно до вимог ч.1 ст.50, ст.54 Закону № 796-XII. В решті позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2011 року постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 січня 2011 року скасовано, прийнято нову постанову про задоволення позову частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті основної державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду ІІ групи згідно ст.50, ч.4 ст.54 та ст.67 Закону № 796-XII. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду ІІ групи основної державної пенсії з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з розрахунку 75 % мінімальної пенсії за віком згідно ст.50, ч.4 ст.54 та ст.67 Закону № 796-XII та ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування починаючи з 18 квітня 2010 року з урахуванням виплачених сум. В решті позов залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.11.2013 року (по справі К/9991/21818/12) касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2011 року - без змін.

Крім того, позивач знову вже звернувся до суду фактичного з такими самими вимогами, а саме:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у прийнятті протиправного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за № ПІ 1302-18 від 16.08.2018 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з врахуванням постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14.06.2011 року та ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 березня 2014 року здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, інваліду II групи, суму основної державної пенсії з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з розрахунку 75% мінімальної пенсії за віком, згідно ст.50, ч.4 ст.54, ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.03.2014 року.

Так, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 року по справі №160/2131/19 було задоволено заяву ОСОБА_1 . Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без розгляду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовної заяви повністю, оскільки позивач невірно обирає спосіб захисту порушеного права, так як фактично звертається до суду з аналогічними позовними вимогами вже втретє, хоча ще 09 грудня 2011 року було ухвалено рішення судом апеляційної інстанції на його користь.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 2190427) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма