Справа № 440/525/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Супрун Є.Б.

05 грудня 2019 р.Справа № 440/525/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Рєзнікової С.С. , Калитки О. М. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:
У лютому 2019 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, яким просять визнати протиправним і скасувати рішення відповідача Міністерства оборони України (далі МО України), викладене у формі протоколу № 11 засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.10.2018 року № 105 про відмову в призначенні їм одноразової грошової допомоги (далі ОГД) та зобов`язати відповідача вирішити питання щодо призначення їм такої допомоги в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року.

В обґрунтування вимог позивачі зазначили про хибність висновків відповідача, викладених у оскаржуваному рішенні, про те, що смерть військовослужбовця ОСОБА_3 , є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.

У відзиві на адміністративний позов МО України в обґрунтування своїх заперечень посилалося на інформацію, що мається у вступній частині висновку експерта від квітня 2018 року № 12-17/7-ОКБ/18 про те, що смерть військовослужбовця ОСОБА_3 є наслідком, вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволений у повному обсязі.

Судове рішення вмотивовано тим, що у підсумковій частині висновку експерта від квітня 2018 року № 12-17/7-ОКБ/18 зазначено, що судово-медичним дослідженням крові трупа ОСОБА_3 метиловий, ізопропиловий, етиловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не знайдені.

Всупереч наведеному, відповідач посилається не на підсумкову частину даного висновку, яка і тільки яка містить фактичний результат роботи експерта, а на описову частину висновку, де експерт зазначає вхідні дані, які він отримав перед проведенням експертизи та які підлягали перевірці і експертній оцінці.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі МО України просить його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволені вимог адміністративного позову позивачів, посилаючись на те, що рішення суду прийняте з істотним порушенням матеріального та процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи.

Скаржник зазначає, що із мотивувальної частини висновку експерта від квітня 2018 року № 12-17/7-ОКБ/18 вбачається, що причиною смерті ОСОБА_3 стала бійка з іншою особою в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання ж позивачів на дані лабораторних та додаткових досліджень висновку експерта є безпідставним та необґрунтованим, оскільки вищевказаний висновок експерта від 03.04.2018 року, а біологічна смерть ОСОБА_3 констатована 25.03.2018 року. Враховуючи, що під час лікування госпіталізований отримував, в тому числі і дезінтоксикаційну терапію, то вказаний висновок щодо відсутності у крові трупа спиртів не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_3 дій не в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, оскаржуване позивачами рішення є законним та обґрунтованим, оскільки відсутні підстави для призначення і виплати одноразової грошової допомоги позивачам, оскільки смерть ОСОБА_3 є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.

Також, скаржник зазначає, що при розгляді справ за адміністративними позовами про зобов`язання МО України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги по інвалідності, адміністративний суд вправі зобов`язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про вирішення питання призначення та нарахування такої допомоги, що не належить до компетенції суду.

Відзив на апеляційну скаргу від позивачів не надійшов, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308 КАС України).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308 КАС України).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника скаржника та позивача ОСОБА_1 , колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу, з огляду на наступне.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975. Відповідно до п. 4 цього порядку, одноразова грошова допомога призначається у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі уповноважений орган), такі документи:

заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);

витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії, зокрема, копії:

документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;

свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;

свідоцтва про шлюб для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);

довідки органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;

сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Судом установлено, що дружина померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 начальника штабу -першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 (військовослужбовець військової служби за контрактом) позивач ОСОБА_1 07.06.2018 року звернулась до військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю її чоловіка ОСОБА_3 (а.с. 39).

До заяви позивачем надані наступні документи: - копія свідоцтва про смерть, копія витягу про звільнення, копія акту службового розслідування, копія висновку експерта, копія витягу з послужного списку, копія посвідчення учасника бойових дій, копія довідки АТО, копія лікарського свідоцтва про смерть, копія витягу ВЛК, копія довідки про склад сім`ї, копія свідоцтва про народження, копія паспорту, копія ідентифікаційного коду, реквізити банку.

Рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум (пункт 11 протоколу № 105 від 26.10.2018 року) позивачу ОСОБА_1 та позивачу ОСОБА_2 відмовлено в призначені означеної допомоги (а.с. 49).

Рішення вмотивовано тим, що згідно зі ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій ц стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Смерть ОСОБА_3 настала внаслідок травми, одержаної в результаті нещасного випадку і причина смерті пов`язана з проходженням військової служби. Причиною смерті ОСОБА_4 сталася бійка ОСОБА_4 з іншою особою у стані алкогольного сп`яніння. У висновку експерта Харківського обласного бюро судово-медичних експертиз від 27.03.2018 року № 12-17/7-ОКБ/18 зазначено про таке: гострий комбінований психоз, алкогольне сп`яніння, гостре отруєння сурогатами алкоголю, після травматичний шок та гострий коронарний синдром.

Судовим розглядом встановлено, що підставою позову послугувала незгода позивачів з оцінкою Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум, висновку експерта Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 27.03.2018 року № 12-17/7-ОКБ/18 (а.с. 18-28), як документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) ОСОБА_3 , зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства.

Колегія суддів зазначає, що дійсно, згідно п. 4 висновку експерта Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 27.03.2018 року № 12-17/7-ОКБ/18 (далі за текстом Висновок), - при судово-медичному дослідженні крові трупа гр. ОСОБА_3 метиловий, ізопропиловий, етиловий, н-пропіловий, ізоаміловий спирти не знайдені.

При цьому, «Вступна частина» Висновку має наступну інформацію: «З ухвали суду про призначення судово-медичної експертизи, отриманої 27.03.2018 року відомо: « 24 березня 2018 року, близько 17 години, < > ОСОБА_5 < > , знаходячись у приміщенні кафе «Сармат» < >, в ході сумісного вживання алкогольних напоїв, почав конфлікт, який у подальшому перейшов у бійку, що сталась на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з раніше йому незнайомим < > ОСОБА_3 ».

«Медичним персоналом ВМКЦПнР надана медична картка № 2687 на ім`я ОСОБА_3 < >, з якої слідує < > ОСОБА_3 < > Доставлений черговим медичним персоналом 92 бригади для обстеження та лікування до ВМКЦ ПнР (в/ч НОМЕР_2 ). Госпіталізований до хірургічного відділення, розміщений у відділенні невідкладної медичної допомоги, де отримував інфузійну, симптоматичну, дезінтоксикаційну, седативну, кардіопротекторну терапію < >. 0 13 годині 28 хвилин 25.03.2018 року констатована біологічна смерть хворого. Діагноз: Основне захворювання < >. Супутня патологія: < >. Алкогольне сп`яніння».

Колегія суддів зауважує, що гостра алкогольна інтоксикація (алкогольне сп`яніння), що настала внаслідок уживання алкоголю залежить від процесів резорбції (процес всмоктування алкоголю) та елімінації (видалення з організму алкоголю).

За поясненнями, наданими суду апеляційної інстанції судово-медичним експертом ОСОБА_6 , пункт 4 «ПІДСУМКИ» Висновку викладений ним на підставі висновку експерта № 16/2641-Ди/18 судово-медичної лабораторії Харківського обласного бюро судово-медичних експертиз від 03.04.2018 року (а.с. 149-150). Медична карта стаціонарного хворого ОСОБА_3 № 2687 (ВМКЦ ПнР) до лабораторії для проведення судово-токсикологічної експертизи не передавалася. Серед питань, які були поставлені перед експертом ухвалою слідчого судді від 27.03.2018 року не було питання стосовно можливості виведення алкоголю з крові ОСОБА_3 в результаті отриманої терапії у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону (ВМКЦ ПнР).

З урахуванням наведеного, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного позивачами рішення, оскільки висновки відповідача про відсутність у позивача ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги не ґрунтуються на підсумках висновку експерта Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи № 12-17/7-ОКБ/18, а навпаки прямо суперечать ним.

Колегія суддів зазначає, що документами, що свідчать про причини та обставини смерті (загибелі), зокрема про те, що смерть (загибель) не пов`язані з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини смерті (загибелі) військовослужбовця.

При цьому, неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини смерті (загибелі), не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребовування.

Колегія суддів вважає, що надані позивачами документи, на підтвердження причин та обставин смерті ОСОБА_3 не містять достовірної інформації про причини і обставини смерті (загибелі) останнього, а саме про те, що причиною смерті стала не його бійка з іншою особою в стані алкогольного сп`яніння.

Із Акту службового розслідування по факту смерті начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 вбачається, що в ході проведеного службового розслідування встановлено, що «Події пов`язані з майором ОСОБА_1 відбувались у неслужбовий час, не мають ознак порушення статей Статуту ЗСУ та положень проходження військовослужбовцями служби за контрактом на обличчя усі ознаки побутової травми» (а.с. 45). Отже, Актом службового розслідування не встановлювались такі обставини, - чи була бійка між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 обопільною, - чи вживав ОСОБА_3 24.03.2018 року алкогольні напої.

Надані позивачами документи, на підтвердження причин та обставин смерті (загибелі) ОСОБА_3 , а саме: витяг з протоколі засідання ВЛК Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 23.05.2018 року № 186 (а.с. 43), лікарське свідоцтво про смерть № 12-17/7-ОКБ/18 (а.с. 44) не містять відомостей про обставини смерті (загибелі) ОСОБА_3 , зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування рішення МО України, викладене у формі протоколу № 11 засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.10.2018 року № 105 та про відмову в призначенні їй такої одноразової допомоги в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року.

Частиною 2 ст. 9 КАС України регламентовано право суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приходячи до висновку про необхідність скасування рішення суду в частині, якою суд зобов`язав Полтавський обласний військовий комісаріат вжити заходів з приводу підготовки і направлення розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», колегія суддів зазначає, що суд, по-перше, не обґрунтував підстави для виходу за межі позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , по-друге, прийняв рішення зобов`язального характеру по відношенню до особи, яка не є відповідачем у справі.

Судовим розглядом справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 не подавав до Полтавського обласного військового комісаріату заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги, однак із тексту оскаржуваного рішення відповідача вбачається, що цим рішенням відмовлено в призначені одноразової грошової допомоги і сину померлого ОСОБА_8 , тобто позивачу ОСОБА_2 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що в цій частині оскаржуване позивачем ОСОБА_2 рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. В свою чергу, судове рішення в цій частині підлягає зміні з підстав та мотивів його прийняття.

З урахуванням наведеного, підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_2 про зобов`язання МО України вирішити питання про призначення йому відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразової грошової допомоги в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1, ч. 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи (п. 1), невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи (п. 3), неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4). Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги МО України та часткового скасування судового рішення і зміни його мотивувальної частини в частині задоволення вимог позивача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування пункту 11 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.10.2018 року № 105.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року скасувати в частині, якою задоволені вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

- визнаний протиправним та скасований пункт 11 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26 жовтня 2018 року № 105 по відношенню до ОСОБА_1 ;

- Міністерство оборони України зобов`язано вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності, без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;

- Полтавський обласний військовий комісаріат зобов`язаний вжити заходів з приводу підготовки і направлення розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності, без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», - з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені цих вимог.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року в частині, якою задоволені вимоги ОСОБА_2 , - визнаний протиправним та скасований пункт 11 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26 жовтня 2018 року № 105 по відношенню до ОСОБА_2 змінити з підстав та мотивів його прийняття.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року скасувати в частині, якою стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова О.М. Калитка
Постанова у повному обсязі складена і підписана 13 грудня 2019 року.