Справа № 420/4102/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 р.м. ОдесаСправа № 420/4102/19

Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 12 вересня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року, у справі за позовом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного звернулась до суду з позовом у якому заявлено вимоги ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у сумі 358 066,12 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог, так як відповідач не має обов`язку відшкодовувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, оскільки ним не підписувався контракт на проходження військової служби (навчання) у ЗС України, з визначенням відповідного обов`язку.

Крім того, апелянт зазначає, що він має статус учасника бойових дій, а як наслідок має право на пільги при отриманні вищої освіти.

В свою чергу, позивачем подано відзив на зазначену апеляційну, з якого вбачається, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як відповідачем укладався контракт на проходження військової служби (навчання) у ЗС України, а також відповідачем не реалізовано право на отримання державної підтримки учасників бойових дій при зарахуванні до першого курсу ВНЗ.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного № 52-КС від 26 липня 2016 року (по особовому складу) ОСОБА_1 зараховано на перший курс навчання до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 08 серпня 2016 року № 186 (по стройовій частині) ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Національної академії та на всі види забезпечення.

При цьому, курсант ОСОБА_1 подав рапорт про відрахування його з числа курсантів Національної академії у зв`язку з небажанням продовжувати навчання та зазначив, що з постановою КМУ від 12 липня 2006 року «Про затвердження порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у ВНЗ» ознайомлений та зобов`язується відшкодувати.

Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 24 травня 2019 року № 26-КС (по особовому складу) із солдатом ОСОБА_1 розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗС України курсантами вищого військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів та звільнено з військової служби у запас.

Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 24 травня 2019 року № 129 (по стройовій частині) ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу академії та знято з усіх видів забезпечення, а також зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в академії, у сумі 358 066,12 грн.

При цьому, враховуючи наявність непогашеної заборгованості перед академією, остання звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як наявна заборгованість ОСОБА_1 перед академією підлягає стягненню у судовому порядку, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Так, згідно п. 3 ч 1 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно ч. 5 ст. 25 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.

Частиною 10 вказаної статті встановлено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Згідно п. 1 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року N 964, цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати).

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного звернулась до суду з позовом у якому заявлено вимоги ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, у сумі 358 066,12 грн.

В свою чергу, з аналізу вищевикладених положень ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та прийнятих на його виконання підзаконних нормативно-правових актів вбачається, що курсанти військових навчальних закладів у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання зобов`язані відшкодувати Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі освіти.

При цьому, колегія суддів вважає, що необхідною умовою для початку процедури відшкодування відповідних витрат курсантами є факт розірвання укладеного з ними контракту про проходження військової служби (навчання).

В свою чергу, заперечуючи проти задоволення позовних вимог академії, відповідачем зазначається, що з ним не укладався контракт про проходження військової служби (навчання), а як наслідок з нього неможливо стягнути суму понесених витрат.

В даному випадку, в обґрунтування своїх позовних вимог академією не надано копії підписаного з ОСОБА_1 контракту про проходження військової служби (навчання).

Крім того, академією надано копію наказу від 19 березня 2019 року № 234-ОД «Про результати службового розслідування за фактом відсутності контракту про навчання солдата ОСОБА_1 », яким встановлено факт втрати оригіналу відповідного контракту, що є наслідком неналежного виконання посадовими особами академії своїх службових обов`язків.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що академією не укладено з відповідачем спірного контракту про проходження військової служби (навчання).

Між тим, задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції зроблено висновок, що відповідач навчався в академії, а як наслідок на його утримання витрачались бюджетні кошти, які підлягають стягненню у судовому порядку.

Проте, колегія суддів зазначає, що факт навчання відповідача у відповідному навчальному закладі, а як наслідок факт існування певної суми понесених витрат на його навчання, не заперечується сторонами у справі.

В свою чергу, як зазначалося колегією суддів вище, за відсутності факту укладення контракту з курсантом про проходження військової служби (навчання), неможливо здійснити процедуру примусового стягнення з колишнього курсанта понесених на його навчання витрат.

При цьому, як встановлено проведеним службовим розслідуванням, винними у втраті та відсутності підписаного ОСОБА_1 контракту про проходження військової служби (навчання) є офіцер відділу персоналу академії та його керівник.

В даному випадку, встановлена колегією суддів неможливість стягнення з колишнього курсанта витрат на його навчання є матеріальною шкодою, завданою посадовими особами академії під час виконання ними своїх службових обов`язків.

Між тим, законодавцем встановлено порядок притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності за завдану матеріальну шкоду під час виконання ними службових обов`язків.

В свою чергу, судом першої інстанції не взято до уваги вказаних обставин, а як наслідок зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог.

Тому, беручи до уваги, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального і процесуального права, наявні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року скасувати, прийнявши у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.