Справа № 620/2582/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2582/19 Головуючий у 1-й інстанції: Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до стажу позивача роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії згідно із пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пунктом 1 частини 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах період з 16.08.1991 по 16.10.1996 на посаді підземного гірського майстра в шахтопрохідницькому будівельному управлінні № 3 «Трест Донецькшахтопроходка» з повним робочим днем під землею;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити позивачу пенсію відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пункту 1 частини 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, з 02.05.2019 із зменшенням пенсійного віку на п`ять років та з урахуванням висновків суду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 22.05.2019 №7423- (а.с. 25).

02.05.2019, по досягненню 56 років, ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. До заяви позивачем, крім іншого, було додано: довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років від 23.04.2019 №02/237 (3 шт.), диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 (а.с. 48).

Листом від 02.08.2019 за №1422/03-И відповідач повідомив ОСОБА_1 , що йому відмовлено в призначенні вказаної пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Зокрема, довідка № 02/122 видана за підписами директора та головного бухгалтера, однак підпис начальника відділу кадрів або посадової особи відділу кадрів відсутній. Довідка №02/237 видана за підписом ліквідатора. Згідно наданих довідок архів первинної документації знаходиться в м. Донецьк (тимчасово окупована територія), у зв`язку із чим провести зустрічну перевірку наданих документів (пільгових довідок, довідок про заробітну плату), документів про атестацію робочих місць - неможливо. З наданих ОСОБА_1 документів про атестацію робочих місць неможливо визначити чи була проведена атестація робочих місць згідно з наказом № 64 від 13.07.1994 первинною (а.с. 49-50).

Вважаючи вказану відмову ГУ ПФУ в Чернігівській області протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області протиправно відмовлено у призначенні позивачу пенсії за наявності відповідного стажу для призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач під час виникнення спірних правовідносин та прийнятті рішення щодо відмови у зарахуванні пільгового стажу позивача та призначення йому пенсії за Списком № 1 діяв у межах своїх повноважень та відповідно до діючого законодавства України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» (далі - Закон) визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають:

1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом;

2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із пунктом 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має освіту за спеціальностями: «Будівництво підземних споруд і шахт» (кваліфікація: «Гірничий інженер-будівельник»; диплом від 24.06.1991 серії УВ №923925), «Прокатне виробництво» (кваліфікація: «Технік-металург; диплом від 05.07.1982 серії ДТ №656588») та «Автомобільні дороги та аеродроми» (кваліфікація: «Магістр з будівництва», що підтверджується документами про освіту (а.с. 32-35).

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (а.с. 26-31), у період з 16.08.1991 по 16.10.1996 позивач працював на посаді підземного гірського майстра в шахтопрохідницькому будівельному управлінні №3 «Трест Донецькшахтопроходка».

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що посада підземного гірського майстра віднесена до Списку №1 згідно постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 (Розділ І), постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 (Розділ І) та постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 (Розділ І).

Відповідно до додатку № 1 до наказу Тресту «Донецькшахтопроходка» від 13.07.1994 № 64 всім керівникам і спеціалістам підземних ділянок (начальникам ділянок, їх заступникам і помічникам, механікам, гірничим майстрам, змінним інженерам) підтверджено право на пільгову пенсію за Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1, бункт «б», код 1010100б (а.с. 41).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 до пенсійного органу для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці було подано довідки від 12.02.2014 № 02/122 та від 23.04.2019 №02/237, згідно яких позивач у період з 16.08.1991 (нак. №105к від 16.08.1991) по 16.10.1996 (нак. №109к від 16.10.1996) в шахтопрохідницькому будівельному управлінні №3 «Трест Донецькшахтопроходка» виконував роботи зі шкідливими та важкими умовами праці повний підземний робочий день на гірничій ділянці Донецької області за професією, посадою «Підземний гірський майстер». Вказана професія, посада передбачена Списком №1 розділу 1 підрозділу 1б постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162. Також, у довідках вказано, що атестація робочих місць підтверджена наказом треста «Донецькшахтопроходка» від 13.07.1994 № 64 (а.с. 36, 38).

При цьому, подані позивачем до ГУПФУ в Чернігівській області довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів в ній, які видані ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», засвідчені печаткою підприємства та підписами посадових осіб, містить обов`язкові відомості про періоди роботи, характер виконуваної роботи у спірний період та підстави видачі довідок з посиланням на первинні документи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що неврахування зазначених довідок є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Доводи апелянта про те, що архівні документи ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» знаходяться на непідконтрольній українській владі території, у зв`язку з чим відповідач не має можливості перевірити достовірність видачі ним уточнюючих довідок про пільговий характер роботи позивача, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки це не спростовує наявність у ОСОБА_1 пільгового стажу, що дає йому право на пенсію на пільгових умовах.

Крім того, у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» Європейський Суд з прав людини встановив обов`язок держави, навіть за відсутності належного ефективного контролю над частиною власної території, вжити заходів у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Таким чином, судом першої інстанції вірно було встановлено, що ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Чернігівській області було надано необхідні документи, які підтверджують роботу позивача у період з 16.08.1991 по 16.10.1996 на посаді підземного гірничого майстра на шахтах Тресту «Донецькшахтопроходка».

За таких обставин, оскільки позивач має необхідний пільговий стаж для призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який підтверджено, зокрема, записами у його трудовій книжці та відповідними уточнюючими довідками, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії за віком є неправомірними.

Доводи апелянта про те, що на підставі наданих позивачем документів неможливо визначити чи була проведена атестація робочих місць згідно з наказом від 13.07.1994 №64, колегія суддів не бере до уваги та вважає необґрунтованими, оскільки, як вбачається зі змісту наказу Тресту «Донецькшахтопроходка» від 13.07.1994 № 64 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці», атестація проведена у період з листопада 1993 року по червень 1994 року у відповідності із чинними на той час Законом України «Про пенсійне забезпечення» (ст. 13) та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (а.с. 41).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що наявні в матеріалах справи документи підтверджують факт роботи ОСОБА_1 у спірний період на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зарахування до пільгового періоду роботи позивача період його роботи з 16.08.1991 по 16.10.1996, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Згідно вимог частини першої статті 45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

В свою чергу, статтею 114 вказаного Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до запису в національному паспорті ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с. 21-23), позивач народився 02.12.1962, тобто станом на день звернення до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії (02.05.2019), йому виповнилось повних 56 років.

Згідно розрахунку відповідача, загальний страховий стаж позивача складає 34 роки 7 місяців 3 дні. При цьому, згідно із встановленими судом обставинами, період роботи ОСОБА_1 з 16.08.1991 по 16.10.1996 є пільговим та загалом складає більше 5 років.

Враховуючи наведене та те, що ОСОБА_1 досягнув встановленого статтею 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» віку, він має 34 роки 7 місяців 3 дні загального страхового стажу, з яких більше 5 років пільгового стажу, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом із тим, аргументи, які викладені в апеляційній скарзі відповідача, є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 09.12.2019.