Справа № 400/3365/19
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань залишення позовної заяви без розгляду
13 грудня 2019 р. № 400/3365/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В. розглянувши в порядку письмового провадження клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (надалі - відповідач) з позовними вимогами про:

- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 04 березня 2015 року по 01 червня 2016 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 04 березня 2015 року по 01 червня 2016 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби ;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплат належних сум по день фактичного розрахунку.

Ухвалою від 15.10.2019 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/3365/19 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

11.11.2019 року за вх. № 18552 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, обгрунтоване тим, що відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України строк звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби встановлений в один місяць. Позивач був виключений зі списків особового складу Військової частини наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 01.06.2016 року № 163 (по стройовій частині). Крім того, відповідач в клопотанні зазначає, що позивач знав, що йому не виплачувалось відповідне грошове забезпечення за невикористану відпустку як учаснику бойових дій за певний період ще 01.06.2016 року. До суду звернувся лише у жовтні 2019 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 13.11.2019 року, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні, призначеному на 13.11.2019 року, клопотав про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Суд клопотання представників сторін задовольнив та на підставі частини 9 статті 205 КАС України, суд здійснив розгляд клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у письмовому провадженні.

21.11.2019 року за вх. № 19407 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечив проти клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду. Зазначив, що Велика Палата Верховного Суду у справі № 620/4218/18 дійшла висновку, що у випадку звільнення військовослужбовця, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним відпустки, передбачені ст.16-2 Закону України "Про відпустки" та п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". При цьому право на отримання таких виплат не обмежується будь-яким строком.

Розглянувши клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду у справі №400/3365/19, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Перебіг строку звернення до суду починається з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи вказаним Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 04 березня 2015 року по 01 червня 2016 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 233 Кодексу Законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 15 жовтня 2013 року у справі № 1-13/2013 № 8-рп/2013 встановлено, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Згідно з ч. 1 ст. 117 Кодексу законі про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Компенсація за невикористані дні додаткової відпустки при звільненні відноситься до грошового забезпечення, яке по суті є заробітною платою, на стягнення якої в судовому порядку не застосовуються строки звернення до суду.

Окрім того, середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільнення зі служби у поліції за своїм змістом також є державною гарантією, встановленою законодавством, звернення до суду з позовом про стягнення якої не обмежується будь-яким строком.

Наведена позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 810/594/17 (адміністративне провадження № К/9901/1772/17).

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 є необґрунтованим, недоведеним та безпідставним, відповідно, таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.48, 248, 256 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду у справі №400/3365/19 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Лебедєва