Справа № 703/2559/19
Суддя: Опалинська О. П.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/2559/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Опалинська О.П., розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Сміла адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 44 полку № 1 управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Стеблинського Олександра Анатолійовича про оскарження дій посадової особи суб`єкта владних повноважень в зв`язку з накладенням адміністративного стягнення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону № 44 полку № 1 управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Стеблинського О.А. про оскарження дій посадової особи суб`єкта владних повноважень в зв`язку з накладенням адміністративного стягнення, в якому просить скасувати постанову серії НК № 562337 від 14 червня 2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою інспектора роти № 2 батальйону № 44 полку № 1 управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Стеблинського О.А. від 14 червня 2019 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 425 гривень за те, що він 14 червня 2019 року о 15 год. 10 хв. по вул. Дніпроводська в м. Києві керуючи транспортним засобом «KIA OPTIMA» д.н.з. НОМЕР_1 під час руху користувався засобом зв`язку (мобільним телефоном) тримаючи його у руках, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п. 2.9 (д) ПДР України. Вважає, що вказана постанова не відповідає вимогам закону оскільки саме по собі порушення не мало місця, крім того інспектором не було надано будь-яких доказів порушення, фіксація правопорушення за допомогою технічних засобів не здійснювалась. Відтак просив скасувати вищевказану постанову, оскільки така винесена з порушенням вимог чинного законодавства.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, так як оскаржувана постанова винесена відповідно до чинного законодавства, оскільки відповідно до статті 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, 14 червня 2019 року під час виконання службових обов`язків, перебуваючи на патрулюванні, екіпажом було помічено, як водій керуючи автомобілем КІА ОРТІМА, НЗ НОМЕР_1 , користувався засобами зв`язку (мобільним телефоном), тримаючи його в руці біля вуха, після чого було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб.

Після зупинення автомобіля, підійшовши до водія, інспектор представився та поінформував водія про причину зупинення транспортного засобу.

В подальшому роз`яснив позивачу його права і обов`язки, зазначивши порушення, яке він вчинив, дослідив та оцінив доказів, а саме усні пояснення позивача, після чого повідомив позивача про прийняте по справі рішення - накладення штрафу в розмірі 425 гривень та винесення постанови.

Згідно ч.3 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися в судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у розгляді справи в судове засідання не з`явилися, потреба у заслуховуванні свідків та експертів відсутня, відтак суд приходить до висновку про можливість судового розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження без фіксування адміністративного процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в адміністративному позові обставини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою інспектора роти № 2 батальйону № 44 полку № 1 управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Стеблинського О.А. від 14 червня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.7).

Відповідно до фабули вищевказаної постанови, ОСОБА_1 14 червня 2019 року о 15 год. 10 хв. по вул. Дніпроводська в м. Києві керуючи транспортним засобом «KIA OPTIMA» д.н.з. НОМЕР_1 під час руху користувався засобом зв`язку (мобільним телефоном) тримаючи його у руках, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п. 2.9 (д) ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно диспозиції ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідальність за вказаною частиною статті настає, зокрема, якщо водій під час руху транспортного засобу користується засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до п. 2.9.д ПДР - водію забороняється користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці, тому що навіть короткотривале відволікання водія від керування транспортним засобом може привести до того, що водій не зможе оперативно відреагувати на зміну дорожньої обстановки з огляду на те, що його увага була перенесена на мобільний телефон. Виходячи з вищезазначеного водій наражає як себе, так і інших учасників руху на небезпеку.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в її вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку оскаржуваною постановою від 14 червня 2019 року позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за те, що він керуючи транспортним засобом «KIA OPTIMA» під час руху користувався засобом зв`язку (мобільним телефоном) тримаючи його у руках, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п. 2.9 (д) ПДР України.

Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Натомість, в мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення НК № 562337 від 14 червня 2019 року відсутні посилання на докази, якими обґрунтовується рішення посадової особи про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Таким чином відсутність об`єктивних, достовірних та допустимих доказів, які не зазначені в оскаржуваній постанові, не спростовують пояснення позивача та будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на його користь, інших доказів причетності ОСОБА_1 до скоєного адміністративного правопорушення матеріали адміністративної справи не містять, відтак, наявність в матеріалах справи лише постанови не дає суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надані суду достатні та переконливі докази на обґрунтування наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

З урахуванням зазначених вище обставин, суд приходить до висновку щодо неправомірності дій відповідача під час складання оскаржуваної постанови та про необхідність скасування такої.

Відповідно до ст. 288 КУпАП та постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 23 січня 2015 року «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом про судовий збір. Відтак судовий збір необхідно віднести за рахунок держави.

Враховуючи, що у відповідності до п. 2 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд вважає необхідним також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.9, ч.2 ст.122, ст.ст. 222, 245, 247,251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 72, 76, 77, 162, 205, 229, 241-246, 255, 257, 262, 263, 286 КАС України, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 44 полку № 1 управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Стеблинського Олександра Анатолійовича про оскарження дій посадової особи суб`єкта владних повноважень в зв`язку з накладенням адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії НК № 562337 від 14 червня 2019 року, винесену інспектором роти № 2 батальйону № 44 полку № 1 управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Стеблинським Олександром Анатолійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п.5 п.15 «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Сторони справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Голосіївським РВ ГУДМС України в м. Києві 25 квітня 2013 року, ІПН НОМЕР_4 .

Відповідач: інспектор роти № 2 батальйону № 44 полку № 1 управління патрульної поліції у м. Києві старший лейтенант поліції Стеблинський Олександр Анатолійович, адреса: вул. Народного Ополчення, 9, м. Київ, 03151.

Головуючий О.П.Опалинська