Справа № 826/17484/16
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 грудня 2019 року

Київ

справа №826/17484/16

адміністративне провадження №К/9901/44511/18, К/9901/44517/18, К/9901/44526/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого - Чиркіна С. М.

суддів: Желєзного І. В., Тацій Л. В.,

за участю секретар судового засідання: Корецького І. О.,

позивача: Рябенка П. К.,

представників позивача: Романенко Я. М., Алєксеева Д. М.,

представника Ради адвокатів м. Києва: Омелян В. О.,

третьої особи: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Тацій Л.В. від участі у справі № 826/17484/16 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України, треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства "Центр сприяння бізнесу міста Києва" Сорока Валерій Миколайович, ОСОБА_1 , Рада адвокатів м. Києва, Державне підприємство "Національні інформаційні системи", про визнання протиправними та скасування висновку і наказу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду знаходяться матеріали касаційних скарг ОСОБА_1, Ради адвокатів м. Києва та Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України, треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства "Центр сприяння бізнесу міста Києва" Сорока В. М., Рафальська І. В., Рада адвокатів м. Києва, Державне підприємство "Національні інформаційні системи", про визнання протиправними та скасування висновку і наказу.

22 березня 2018 року за результатами автоматизованого розподілу між суддями справа передана колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі: головуючого судді Гімона М. М., суддів Мороз Л. Л., Бучик А. Ю.

На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року № 854/0/78-19 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 826/17484/16 та 01 липня 2019 року за результатами якого справу передано колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Саприкіної І.В., суддів Єзерова А.А., Чиркіна С. М.

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2019 року задоволено заяву про самовідвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Саприкіної І.В.

На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року № 2019/0/78-19 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 826/17484/16 та 29 липня 2019 року за результатами якого справу передано колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Чиркіна С. М., суддів Желєзного І. В., Тацій Л. В.

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 04 грудня 2019 року прийняв цю справу до свого провадження та призначив її до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

11 грудня 2019 року, під час розгляду у відкритому судовому засіданні ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Тацій Л.В.

На обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначила, що Голова Національної Асоціації Адвокатів України ОСОБА_4 перебуває у давніх дружніх струнках з ректором Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого ОСОБА_6, який є батьком судді Верховного Суду Тацій Л.В.

Крім того, мотивуючи заяву про відвід, ОСОБА_1 зазначила, що інформаційний фон, створений ОСОБА_4 , може породжувати дисбаланс у формуванні об`єктивної оцінки ситуації (фактів та обставин) на рівні соціальних контактів та така ситуація може оцінюватись як попередня упередженість суддів щодо фактичних обставин, пов`язаних із спором, особливо, якщо така поінформованість формується у приватному спілкуванні і пов`язана з родинними та дружніми зв`язками.

Розглянувши зазначену заяву ОСОБА_1 , суд вважає, що підстави для відводу судді відсутні з огляду на таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 КАС України, згідно з частиною першою якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Проте передбачених законом обставин для відводу судді Рафальською І.В. не зазначено та судом при розгляді заяви не встановлено. Зміст заяви та її доводи зводяться лише до припущень.

Так, на підтвердження тієї обставини, що між батьком судді Тацій Л.В. та ОСОБА_4 склались, як зазначила заявник, давні дружні стосунки, ОСОБА_1 надано ксерокопії роздруківки фотокарток з мережі Інтернет, на яких зображено публічний захід, в якому брали участь, крім інших осіб, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Колегія суддів враховує на ту обставину, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 є публічними особами та їх участь у таких заходах є природньою. Водночас участь останніх у публічних заходах не дають підстав вважати, що між батьком судді Тацій Л.В. та ОСОБА_4 склались саме особисті або дружні стосунки. Також колегія суддів зважує на ту обставину, що останні не є учасниками справи № 826/17484/16.

Посилання заявника на те, що Тацій Л.В. до призначення на посаду судді тривалий час входила до Ради адвокатів Харківської області, членом якої була також ОСОБА_4 , колегія суддів оцінює критично оскільки зазначені обставини пов`язані суто із попередньою професійною діяльністю яка в свою чергу не свідчить свідчити про упередженість судді Верховного Суду при розгляді справи № 826/17484/16.

Верхоний Суд враховує, що критерії упередженості та безсторонності з боку суддів викладено у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях по справах: Гаусшильдт проти Данії, Мироненко і Мартиненко проти України, в яких зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України ).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Отже на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи. Проте заява сторони повинна містити об`єктивну інформацію а не припущення. Натомість заява ОСОБА_1 . ґрунтується виключно на припущеннях.

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27 липня 2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Між тим дослідивши підстави для відводу судді, заявлені ОСОБА_1 , суд дійшов до висновку, що останні не знайшли свого підтвердження.

Водночас Верховний Суд враховує, що наслідком задоволення заяви про відвід є заміна у складі колегії суддів, що обов`язково призведе до затягування строків розгляду справи. Очевидно, що такий перебіг подій, за відсутності достатніх, об`єктивних та вагомих підстав, не відповідає завданню правосуддя і суперечить приписам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині забезпечення швидкого і ефективного правосуддя.

Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з частини четвертої статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За змістом пункту 8 частини другої статті 236 КАС України зупинення провадження у справі в разі надходження заяви про відвід - до вирішення питання про відвід є правом, а не обов`язком суду.

Перевіряючи заяву третьої особи про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Тації Л. В., суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 40, 236, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Тацій Л.В. від участі у справі № 826/17484/16 за позовом визнати необґрунтованою.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Тацій Л.В. до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду заяви про відвід.

Зупинити провадження у справі до вирішення питання про відвід у порядку, визначеному частиною четвертою статті 40 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: С.М. Чиркін

І.В. Желєзний

Л.В. Тацій