Справа № 440/4483/19
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/4483/19
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Вязун К.Ю.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Шамало Ю.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (головний державний виконавець Копичко Тетяна Дмитрівна), третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов. Під час розгляду справи суд, -

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Автозаводського відділ державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (головний державний виконавець Копичко Тетяна Дмитрівна) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Копичко Тетяни Дмитрівни ВП №45976632 від 30.10.2019 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 17110,93 грн; визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Копичко Тетяни Дмитрівни ВП №45976632 від 01.11.2019 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 3475,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що постанова старшого державного виконавця Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Копичко Т.Д. від 30.10.2019 року ВП № 45976632 про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу у сумі 17110,93 грн прийнята з порушенням вимог статті 58 Конституції України та статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, на момент її винесення заборгованість була погашеною. Стосовно постанови про стягнення виконавчого збору зазначав, що вона є протиправною, оскільки частини 2, 4 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають застосуванню з 03.07.2018.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

09 грудня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що на примусовому виконанні в Автозаводському ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області перебувало виконавче провадження №45976632 з виконання виконавчого листа №546/991/14-ц, виданого 22 грудня 2014 року Решетилівським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 серпня 2014 року до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позивачем аліменти не сплачено в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. У зв`язку з несплатою позивачем вказаної суми заборгованості державним виконавцем 18 лютого 2019 року та 30 жовтня 2019 року винесено постанови про накладення штрафу на підставі частини 14 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

12.12.2019 судом отримано відповідь на відзив, у якому позивач заперечував необізнаність відповідача станом на 30.10.2019 з повним погашенням ОСОБА_1 заборгованості з аліментів.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини та норми, викладені у позовній заяві, а представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та доповненнях до відзиву.

Частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом першим частини третьої цієї статті якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на те, що третя особа належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання та у судове засідання не з`явилася, суд визнав за можливе проводити судове засідання за відсутності третьої особи.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2014 року в цивільній справі № 546/997/14-ц позов ОСОБА_2 задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 серпня 2014 року до досягнення дитиною повнолітнього віку.

22 грудня 2014 року Решетилівським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист № 546/991/14-ц .

Постановою старшого державного виконавця Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Богуславською Е.В. від 12 січня 2015 року відкрито виконавче провадження №45976632 щодо виконання виконавчого листа №546/991/14-ц від 22 грудня 2014 року.

Старшим державним виконавцем Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Копичко Т.Д. складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ВП №45976632 за період з 28 серпня 2014 року по 01 лютого 2019 року на загальну суму 57036,43 грн .

18 лютого 2019 року старшим державним виконавцем Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Копичко Т.Д. винесено постанову про накладення штрафу у сумі 17110,93 грн .

Постанова про накладення штрафу вмотивована тим, що у ОСОБА_1 , як боржника, за період з 28 серпня 2014 року по 01 лютого 2019 року утворилась заборгованість по аліментам в сумі 57036,46 грн, що перевищує суму відповідних платежів за два роки.

Не погодившись із зазначеною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/2267/19 від 11.07.2019 визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ВП №45976632 від 18 лютого 2019 року. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019 рішення суду першої інстанції скасовано, позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

У зв`язку із скасуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/2267/19 30 жовтня 2019 року старшим державним виконавцем Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Копичко Т.Д. знову винесено постанову про накладення штрафу у сумі 17110,93 грн.

Також 01.11.2019 старшим державним виконавцем Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Копичко Т.Д. винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 3475,27 грн. та постанову про закінчення виконавчого провадження №45976632 у зв`язку зі сплатою аліментів в повному обсязі на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач не погодився із постановою про накладення штрафу від 30.10.2019 та постановою про стягнення виконавчого збору від 01.11.2019 та звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Приписами ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок стягнення аліментів під час здійснення виконавчого провадження врегульовано положеннями статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частин 1, 8 статті 71 вищезазначеного Закону порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII, який набрав чинності з 28.08.2018, статтю 71 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено частиною чотирнадцятою.

Відповідно до частини 14 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Фактичною підставою для винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 30.10.2019 ВП № 45976632 стала наявність у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за три роки.

За приписами статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до пункту 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини 1 статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, тому Закон України "Про виконавче провадження", а саме норма щодо відповідальності за наявність заборгованості зі сплати аліментів не має зворотної дії в часі.

З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку про те, що з моменту набрання чинності частиною 14 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", у відповідача виникло право на накладення штрафу на боржників у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася після набрання законної сили даних змін.

Водночас, факт наявності у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів станом на момент винесення оскарженої постанови постанови про накладення штрафу від 30.10.2019 ВП № 45976632 спростовано наданими суду доказами.

Згідно чеків від 18.10.2019 ОСОБА_1 17 -18.10.2019 сплачено аліменти дочці ОСОБА_3 в загальній сумі 34 929,65 грн. (а.с. 19).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментах № 88251 від 04.11.2019, складеного старшим державним виконавцем Копичко Т.Д. , заборгованість станом на 31.10.2019 складала 34 752,71 грн, 31.10.2019 боржником надано квитанцій на суму 34 929,65 грн., внслідок чого станом на 01.11.2019 заборгованість була відсутня (а.с. 20-21).

З наведеного вбачається, що оскаржена постанова старшого державного виконавця Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Копичко Т.Д. від 30.10.2019 року ВП № 45976632 про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу у сумі 17110,93 грн прийнята після погашення боржником заборгованості з аліментів, яке відбулося 17 - 18.10.2019 (про що відповідача було повідомлено ще 21.10.2019), тобто, за відсутності підстав, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Відтак, зазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, зазначена постанова не відповідає положенням частини 14 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" у частині співвідношення строку заборгованості та обраного державним виконавцем розміру штрафу.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Копичко Тетяни Дмитрівни ВП №45976632 від 01.11.2019 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 3475,27 грн суд зазначає наступне.

За приписами статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону № 2475 -VIII від 03.07.2018 Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу.

Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Враховуючи погашення ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів протягом жовтня 2019 року, відповідач у відповідності до приписів статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанову ВП №45976632 від 01.11.2019 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 3475,27 грн, що складає 10 % від останньої суми заборгованості позивача.

Відтак, оскаржена постанова державного виконавця ВП №45976632 від 01.11.2019 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 3475,27 грн є правомірною та не підлягає скасуванню.

За приписами частини 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Стосовно заявлених до відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

За приписами статті 132 Кодексу адміністративного судочинства судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат визначено, що 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем жодних доказів не надано та заявлено, що вони будуть надані протягом п`яти днів. Водночас позивач на запитання суду не пояснив чому докази понесених витрат на правничу допомогу він не мав можливості надати протягом розгляду справи.

Разом з тим, суд звертає увагу на положення частини 3 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, за приписами яких, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Заявляючи про право на відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 4200 грн, позивач не надав жодних доказів на їх підтвердження та поважних причин їх неподання суду не навів.

Вирішуючи питання відшкодування витрат на правничу допомогу суд враховує, що позивач ОСОБА_1 особисто представляв свої інтереси у судових засіданнях, внаслідок чого не потребував уточнення витрат з урахуванням останнього судового засідання, натомість розмір понесених витрат він визначив ще у позовній заяві.

Враховуючи відсутність належних доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 4200 грн та беручи до уваги відсутність поважних причин їх ненадання суд дійшов висновку про відсутність підстав для їхнього відшкодування та для розгляду питання про судові витрати після ухвалення рішення у справі.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, витрати позивача зі сплати судового збору при подачі позову за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають відшкодуванню витрати у пропорційному розмірі до задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 77, 243-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (вул. Академіка Маслова, буд. 15/4, м. Кременчук, Полтавська область, 39605, ідентифікаційний код 34987562) третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Копичко Тетяни Дмитрівни ВП №45976632 від 30.10.2019 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 17110,93 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (ідентифікаційний код 34987562) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.І. Клочко