Справа № 240/5853/18
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 240/5853/18

10 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Совгири Д. І.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Державної фіскальної служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Едем-СК" до Державної фіскальної служби України про скасування рішення, зобов`язання зареєструвати податкову накладну,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Едем-СК" про скасування рішення Комісії Державної фіскальної служби України про відмову у реєстрації податкової накладної та зобов`язання зареєструвати податкову накладну.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019 апеляційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки наведені скаржником підстави пропуску строку апеляційного оскарження визнані судом неповажними, та надано відповідачу строк на усунення виявлених недоліків терміном у десять днів з дня отримання копії даної ухвали, протягом якого особа має право надати суду обґрунтовану заяву із зазначенням інших підстав, які з об`єктивних перешкод унеможливили реалізацію права на звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою у строк, встановлений законом.

На виконання вимог ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху відповідачем, в межах відведеного судом строку, на адресу суду направлена заява про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку.

При вирішенні питання щодо поважності наведених заявником підстав пропуску строку на апеляційне оскарження суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів ст.295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, розгляд даної справи здійснено Житомирським окружним адміністративним судом 20 лютого 2019 року за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження без участі сторін.

У відповідності до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 72) відповідачем копія рішення окружного суду отримано 02 березня 2019 року, а отже останнім днем для подання апеляційної скарги було 01 квітня 2019 року.

З апеляційною скаргою на рішення суду від 20 лютого 2019 року відповідач звернувся 06 серпня 2019 року, що засвідчується штампом вхідної кореспонденції Житомирського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 23 вересня 2019 року апеляційну скаргу податкового органу повернуто заявнику на підставі ч. 2 ст. 298 КАС України. Ухвала отримана відповідачем 30 вересня 2019 року.

З повторною апеляційною скаргою відповідач, скориставшись засобами поштового зв`язку, звернувся 23 жовтня 2019 року, що підтверджується інформацією отриманою судом на офіційному сайті пошуку поштових відправлень "Укрпошти".

При цьому апелянтом ставилось питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року, яке мотивовано неспроможністю апелянта вчасно сплатити судовий збір через блокування коштів на його казначейському рахунку по КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за для безспірного їх списання по виконавчим документам.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року визнано неповажними причини пропуску Державною фіскальною службою України строку апеляційного оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року, а апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано скаржнику вказати інші підстави для поновлення строку.

У поданій на виконання вимог даної ухвали заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення відповідач вказує на те, що затримка у поданні апеляційної скарги сталась в наслідок періодичного блокування рахунків відповідача за для безспірного списання коштів за рахунок бюджетних асигнувань на користь платників податків.

Судова колегія, наведені відповідачем у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження підстави не може визнати поважними, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями, можуть скористатися правом їх оскарження у апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановленому вказаним Кодексом порядку.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07.07.1989).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Разом з тим, наведені апелянтом у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження причини пропуску такого строку щодо наявності помилки в підрахунку кінцевих строків подання апеляційної скарги не можуть бути визнані судом поважними, оскільки не пов`язані з жодними непереборними та об`єктивними перешкодами, а мали виключно суб`єктивний характер. В даному випадку, податковий орган в силу наданих йому повноважень, має можливість безпосереднього впливу на процес організації його діяльності та забезпечення належного рівня здійснення претензійно-позовної роботи.

Крім того, слід вказати, що вказаним обставинам вже надано оцінку ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року, при цьому при повторному зверненні з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду відповідачем не надано жодного нового доказу таких обставин.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання, викладених позивачем у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

Згідно з ч.3 ст.298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись ч.3 ст.298, п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Визнати неповажними причини пропуску строку, наведені в заяві Державної фіскальної служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Едем-СК" до Державної фіскальної служби України про скасування рішення, зобов`язання зареєструвати податкову накладну.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

4. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Совгира Д. І.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.