Справа № 826/17121/16
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаль М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Офісу великих платників Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2019 року (розглянута у порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фарби Колорит» до Офісу великих платників Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фарби Колорит» (далі - позивач, ТОВ «Фарби Колорит») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення № від 11.10.2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає про те, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки відповідно до платіжного доручення від 20.01.2016 року №147 на суму 66 500,00 грн., позивачем своєчасно сплачено єдиний соціальний внесок за січень 2016 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Офісу великих платників податків ДФС № від 11.10.2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або не несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що у березні 2016 року позивачем отримано запит Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників №556410/28-10-40-4-17 від 15.03.2016 відповідно до якого ТОВ «Фарби Колорит» зобов`язано надати завірені належним чином копії документів, що підтверджують факт повного виконання позивачем свого обов`язку, як платника єдиного внеску щодо своєчасності сплати (перерахування) грошового зобов`язання у відповідності до вимог податкового законодавства. А саме: платіжні доручення, виписки банку, в яких відображено сплату єдиного внеску.

На виконання вимог запиту контролюючого органу №556410/28-10-40-4-17 від 15.03.2016 року, ТОВ «Фарби Колорит» листом №66 від 25.03.2016 року надано наступні документи: оригінал довідки банку №06.2-186/2044 від 17.03.2016 року, завірена копія довідки банку №062-186/2204 від 24.03.2016 року, завірена копія листа банку №06.2-1862391 від 30.03.2016 року. Виписка банку за 20.01.2016 року, завірена копія платіжного доручення №147 від 20.01.2016 року та витяг з клієнт банку дод. №1.

В подальшому, позивачем 30.08.2016 року отримано рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або не несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 17.08.2016 року, відповідно до якого позивачу нараховано штрафні санкції у розмірі 10 014 грн. 67 коп. та пеня у розмір 50 грн. 67 коп.

Вказане рішення ТОВ «Фарби Колорит» №б/н 01.01.2016 року в порядку адміністративного оскарження оскаржено до Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду ДФС України прийнято рішенням №21084/6/99-99-11-02-02-25 від 29.09.2016 року, яким рішення № від 17.08.2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або не несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску - скасовано, а скаргу ТОВ «Фарби Колорит» №б/н 01.01.2016 року задоволено частково, однак недоїмка залишилась.

В подальшому відповідачем винесено № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або не несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 11.10.2016 року, відповідно до якого позивачу нараховано штрафні санкції у розмірі 10 014 грн. 67 коп. та пеня у розмір 50 грн. 67 коп.

Позивач, вважаючи вказане рішення таким, що порушує його права, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № року 2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 цього Закону платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За приписами ч.ч. 5, 7 та 8 ст.9 Закону №2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому, в силу приписів норми п.1 ч.10 ст.9 зазначеного Закону днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Відповідно до ч.11 ст. 9, ч.10 та 11 ст.25 Закону №2464-VІ у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Разом з тим, відповідно до ч.10 ст.25 Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 13 ст. 25 Закону № 2464-VI).

Отже, днем сплати єдиного внеску є саме списання коштів з рахунку платника податків та зарахування таких коштів на рахунок органів доходів і зборів.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що п.1.24 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Згідно з п.1.30 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача.

Крім того, приписами п.8.1 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до п.п.16.5.2 п.16.2 ст.16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах.

Відповідно до п.1.29 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» проведення переказу коштів є обов`язковою функцією, що має виконувати платіжна система.

Згідно з п.22.4 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що виконання платником податкового обов`язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов`язання пов`язано з моментом подання ним до банку платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань та прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів з вини банку платник податків не несе відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.09.2018 року у справі №823/1985/17 (№К/9901/50540/18), від 22.05.2018 року №К/9901/19084/18 (номер рішення в ЄДРСР 74173329).

Щодо рішення прийнято відповідачем у зв`язку із несплатою позивачем єдиного соціального внеску за січень 2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в матеріалах справи міститься довідка ПАТ «Укрсоцбанк» №062-126/2204 від 24.03.2016 року, згідно якої вбачається, що з рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «Фарби Колорит» на рахунок № НОМЕР_2 МГУ ДФС ЦОР м. Києва платіжним доручення №147 від 20.01.2016 року на суму 66 500,00 грн. із призначенням платежу *:101.24726322; Єдиний соціальний внесок за 01.201 р.; №26.05.03-14728. Без ПДВ.

Зокрема, підтвердженням переказу коштів за платіжним дорученням №147 від 20.01.2016 року на рахунок МГУ ДФС ЦОР м. Києва є лист ПАТ «Укрсоцбанк» №С6.2-186/2391 від 30.03.2016 року. В якому повідомлено, що на момент надходження платіжного доручення ТОВ «Фарби Колорит» №147 від 20.01.2016 року про сплату податку, а також на момент завершення операційного часу, коштів на рахунку клієнта було недостатньо для виконання вказаного платіжного доручення (о 16:31 - статус документа «На виконанні»). Вищезазначений переказ списано банком з рахунку ТОВ «Фарби Колорит» того ж операційного дня 20.01.2016 року о 18:42 після зарахування поточних надходжень. Внаслідок припинення роботи СЕП з початковим платежем о 18:00 згідно з Технологічним регламентом роботи СЕП НБУ, вищезазначений платіж виконано банком наступного операційного дня - 21.01.2016 року у відповідності до вимог чинного законодавства України за внутрішнім нормативним актом банку.

Таким чином, позивачем на виконання положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вчасно сплачено єдиний внесок, нарахований за відповідний звітний період, а саме за січень 2016 року, шляхом перерахування відповідної суми єдиного внеску на рахунок відкритий в МГУ ДФС ЦОР м. Києва для його зарахування, згідно платіжного доручення №147 від 20.01.2016 року

В платіжному дорученні позивачем вірно вказано призначення платежу «єдиний соціальний внесок за відповідний місяць та рік».

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку щодо безпідставності застосування до позивача штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та нарахування пені у розмірі 10 014,67 грн. та пеня у розмірі 50 грн. 67 коп., оскільки для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у встановлений строк для сплати єдиного внеску платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування суми такого внеску.

Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті суми страхових внесків, та не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Аналогічного правового висновку дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 07.06.2017 року по справі №К/800/28881/16.

Щодо посилання відповідача на те, що позивачем не виконаний обов`язок щодо повноти та своєчасності сплати ЄСВ у розмірі 10 014, 67 грн. та пеня у розмір 50 грн. 67 коп., колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд апеляційної інстанції не погоджується із зазначеними вище посиланнями відповідача.

Частиною 11 ст. 25 Закону №2464 визначений повний перелік штрафних санкцій, які можуть бути застосовані органом доходів і зборів, а саме:

1) у разі ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік платниками єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;

3) за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску;

5) за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

6) за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум;

7) за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, органом доходів і зборів здійснюється накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, затверджена Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція №449). Статтею 1 розділу VI цієї Інструкції визначено, що до платників, які не виконали визначені Законом №2464 обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Оскільки позивачем єдиний соціальний внесок вчасно перераховувалося, тому рішення № від 11.10.2016 року про застосування штрафних санкцій за порушення вимог, передбачених частиною другою статті 24 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яким до ТОВ «Фарби Колорит» застосовано штрафні санкції у розмірі 10 064,74 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Беручи до уваги викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 11 грудня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаль