Справа № 620/2921/19
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/2921/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Тихоненко О.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (далі - ГУ ДПС у Чернігівській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 29.06.2019 № -2513.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не дотримано вимоги Податкового кодексу України і Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 № 1236, оскільки до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не додано розрахунку податкових зобов`язань. Крім того, неправильно застосовано нормативно грошову оцінку земельної ділянки та, відповідно, податок на землю.

21.10.2019 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі до суду відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Представником відповідача 07.11.2019, подано відзив, в якому останній просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та зазначає, що відповідно до інформаційного листа ВАСУ від 28.03.2014 № 375/11/14-14 окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Також вказує, що середня грошова оцінка ріллі по Чернігівській області станом на 01.01.2019 становить 24065,00 грн, ставка земельного податку 5%, а тому сума податку за 2019 рік визначена в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні є правомірною, як наслідок позов є безпідставним та необгрунтованим.

03.12.2019 представником відповідача подано клопотання про заміну сторони по даній справі ГУ ДФС у Чернігівській області на її процесуального правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Вирішуючи клопотання представника ГУ ДПС у Чернігівській області суд зазначає, що

з метою забезпечення реалізації вимог постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», відповідно до якої утворено, як юридичну особу публічного права Головне управління ДПС у Чернігівській області, керуючись розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р «Питання Державної податкової служби», наказом Державної податкової служби від 28.08.2019 № 36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України» та враховуючи лист Державної податкової служби України від 28.08.2019 № 543/7/99- 00-01-01-02, щодо погодження можливості забезпечення здійснення покладених функцій і повноважень, визначених положенням про ГУ ДПС у Чернігівській області, затвердженим наказом ДПС України від 12.07.2019 № 14 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС», наказом ГУ ДПС у Чернігівській області від 15.08.2019, яким введено в дію організаційну структуру та штатний розпис Головного управління ДПС у Чернігівській області, Головним управлінням ДПС у Чернігівській області 29.08.2019 прийнято наказ № 8 «Про початок діяльності Головного управління ДПС у Чернігівській області».

Відповідно до вищевказаного наказу № 8, розпочато виконання ГУ ДПС у Чернігівській області покладених на нього функцій і повноважень, визначених у положенні про ГУ ДПС у Чернігівській області. Крім того, встановлено правонаступництво між ГУ ДФС у Чернігівській області та ГУ ДПС у Чернігівській області, як наслідок наявні правові підстави для задоволення клопотання та заміни сторони по справі на її процесуального правонаступника - ГУ ДПС у Чернігівській області.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 надано у постійне користування земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства площею 35,00 га на території Козелецького району Чернігівської області.

На запит ГУ ДФС в Чернігівській області, відділом у Козелецькому району Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області листом від 05.03.2019 № 8.25-027-1524/166-19 повідомлено про неможливість надати нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, що знаходиться у постійному користуванні гр. ОСОБА_1 на території Берлозівської сільської ради площею 35,00 га за відсутності даних у Державному земельному кадастрі. Одночасно надано інформацію, що середня грошова оцінка ріллі по Чернігівській області станом на 01.01.2016 становить 24 423,15 грн, станом на 01.01.2017 - 24 423,15 грн, станом на 01.01.2018 - 23 873,10 грн, станом на 01.01.2019 - 24 065,00 грн (а.с.38).

На підставі інформації, викладеної у вищевказаному листі, ГУ ДФС в Чернігівській області 29.06.2019 прийнято податкове повідомлення-рішення № -2513, якими позивачем визначено зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб в розмірі 42 113,75 грн (а.с.11).

Не погоджуючись з вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням позивачем подано скаргу до Державної податкової служби України, однак рішенням про результати розгляду скарги вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга позивача - без задоволення (а.с.12).

Вважаючи прийняте ГУ ДФС у Чернігівській області податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Статтею 269 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (далі - ПК України) передбачено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. Особливості справляння податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу

За змістом статей 125 і 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Тобто, фізична особа - користувач земельної ділянки є платником земельного податку з дати державної реєстрації права користування на нерухоме майно (земельну ділянку).

Проте інформація щодо дати державної реєстрації права користування земельною ділянкою відсутня та не була врахована відповідачем при прийнятті спірних рішень.

Пунктом 286.1 статті 286 ПК передбачає, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку,

Відповідно до положень статей 1, 18, 23 Закону України "Про оцінку земель" від 11 грудня 2003 року № 1378-IV для нормативної грошової оцінки земельної ділянки - дата, вказана в технічній документації; нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами; оціночні процедури - дії (етапи), виконання яких у певній послідовності дає можливість провести оцінку земельної ділянки; Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7 - 10 років. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Отже, з аналізу положень статей 1, 18, 23 Закону України "Про оцінку земель" від 11 грудня 2003 року № 1378-IV, слід зробити висновок, що належним доказом нормативної грошової оцінки земельної ділянки є витяг з технічної документації про її нормативну грошову оцінку, який видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Не можуть вважатися належними доказами щодо правильності здійсненого відповідачем розрахунку земельного податку, площі земельної ділянки, за яку було нараховано податкові зобов`язання із земельного податку, інформація щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, викладені у листі Держгеокадастру.

Натомість податковий орган визначаючи позивачу податкове зобов`язання керувався даними, які містяться у листі від 05.03.2019 № 8.25-027-1524/166-19, який не є належним доказом розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розумінні Закону № 1378-IV.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №805/2108/17-а.

Щодо ненадання позивачу до спірних рішень розрахунку податкового зобов`язання, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що плата за землю є обов`язковим платежем у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом пункту 58.1 статті 58 ПК у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Враховуючи викладене та обставини, встановлені при розгляді справи, слід зазначити, що відповідач має приймати рішення у спосіб визначений наведеними нормами, тобто на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, який видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин та додавати до податкового повідомлення-рішення розрахунок податкового зобов`язання.

Разом з тим, докази на підтвердження виконання наведених правових норм відповідачем не надано, що свідчить про невиконання вказаного інструменту принципу правової визначеності.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, на цій підставі суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернігівській області від 29.06.2019 № -2513 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушенням процедури прийняття таких рішень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Чернігівській області на користь позивача підлягають стягненню здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 168, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 29.06.2019 № -2513.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, ).

Повний текст рішення суду складено 11.12.2019.

Суддя О.М. Тихоненко