Справа № 120/4070/19-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

11 грудня 2019 р. Справа № 120/4070/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Шаповалова Тетяна Михайлівна розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації, державного реєстратора Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації Салецького Ігоря Олександровича про визнання протиправним і скасування наказу, визнання протиправними та скасування реєстраційних дій,

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації, державного реєстратора Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації Салецького Ігоря Олександровича, у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації № 65 від 04.06.2019 року про реєстрацію статуту релігійної громади Преображення Господнього с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької єпархії Української Православної церкви у новій редакції; визнати протиправною та скасувати реєстраційну дію державного реєстратора Салецького Ігоря Олександровича - державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи-Релігійної організації «Релігійної громади Преображення Господнього с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької єпархії Української Православної церкви» №3001599; визнати протиправною і скасувати реєстраційну дію державного реєстратора щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів) №4001599.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що наказом Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації № 65 від 04.06.2019 року зареєстрований статут релігійної громади Преображення Господнього с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької єпархії Української Православної церкви у новій редакції зі зміною найменування на релігійну організацію «Релігійна громада Преображення Господнього с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницько-Барської єпархії Православної Церкви України». Позивач вважає такий наказ протиправним, та підставами протиправності зазначає, що внесення змін та доповнень до статуту шляхом викладення його в новій редакції проведено всупереч порядку, визначеному в чинній редакції статуту, зареєстрованого наказом начальника управління у справах національностей та релігій Вінницької ОДА №111 від 07.07.2015 року, а саме за відсутності ініціювання внесення до статуту змін і доповнень виключно уповноваженими представниками парафії, без згоди єпархіального архієрея, без засвідчення протоколів підписами осіб, які приймали таке рішення. Крім того, при зверненні із відповідною заявою не було подано копії чинної редакції статуту.

Щодо протиправності реєстраційних дій щодо державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи-Релігійної організації «Релігійної громади Преображення Господнього с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької єпархії Української Православної церкви» №3001599 та щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів) №4001599, то позивач вказує на те, що відповідні рішення про внесення таких змін до статуту не приймалися членами та відповідним вищим органом саме цієї релігійної громади.

Також позивач стверджує, що наслідком прийняття оскаржуваних рішень є позбавлення позивача членства в релігійній громаді з підлеглістю Українській Православній Церкві.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

У випадку коли позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України).

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатись цей спір, виходжу із таких міркувань.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З наданих позивачкою обґрунтувань порушення її прав оскаржуваними рішеннями відповідачів вбачається, що позивачка є членом релігійної громади з підлеглістю Української Православної церкви.

Як на підставу позову, позивачка вказує ту обставину, що відповідачами при прийняті оскаржуваного рішення та вчиненні дій порушено вимоги ст.ст.8 та 14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», зокрема внесено зміни та доповнення до статуту шляхом викладення його в новій редакції всупереч порядку, визначеному в чинній редакції статуту, а саме за відсутності ініціювання внесення до статуту змін і доповнень виключно уповноваженими представниками парафії, без згоди єпархіального архієрея, без засвідчення протоколів підписами осіб, які приймали таке рішення та без надання до відповідної заяви копії чинної редакції статуту.

Також вказує, що рішення щодо внесення таких змін до статуту не приймалися членами та відповідним вищим органом саме цієї релігійної громади.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

"Суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.

Із аналізу змісту поданої позовної заяви та додатків до неї слідує, що останній пов`язаний із зміною канонічного підпорядкування релігійної громади, що відбулася через проведення державної реєстрації змін до статуту (викладення останнього в новій редакції), реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів).

Позивач вважає, що статут релігійної організації прийнято всупереч порядку, визначеному в чинній редакції статуту, а саме за відсутності ініціювання внесення до статуту змін і доповнень виключно уповноваженими представниками парафії, без згоди єпархіального архієрея, без засвідчення протоколів підписами осіб, які приймали таке рішення, а рішення щодо зміни керівника юридичної особи та зміни складу підписантів вчинено відносно особи, вищим органом якої рішення про переобрання керівних органів не приймалося.

Аналіз вказаних доводів вказує на те, що предметом розглядуваного спору є правомірність рішення суб`єкта державної реєстрації щодо реєстрації статуту релігійної організації у новій редакції та реєстрації внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах.

Крім того, позивач стверджує, що при ухваленні оскаржуваного розпорядження було порушено ст. 8 та ст.14 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації".

Частинами 3, 4 ст. 14 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" зазначено, що для реєстрації статуту (положення) релігійної громади у новій редакції до органу реєстрації статуту подаються:

1) заява за підписом керівника або уповноваженого представника релігійної громади;

2) статут (положення) релігійної громади у новій редакції.

До статуту (положення) релігійної громади у новій редакції додатково подаються:

1) належним чином засвідчена копія протоколу (або витяг з протоколу) загальних зборів релігійної громади про внесення змін і доповнень до статуту (положення) релігійної громади, ухвалених відповідно до порядку, визначеного у чинному на момент внесення змін статуті (положенні) релігійної громади, із зазначенням списку учасників цих загальних зборів;

2) оригінал чи належним чином засвідчена копія чинної на дату подання документів редакції статуту (положення) релігійної громади, до якого мають бути внесені зміни і доповнення, з відміткою про державну реєстрацію (з усіма змінами, що до нього вносились), та оригінал свідоцтва, виданого органом реєстрації (якщо таке видавалося)

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України « Про свободу совісті та релігійні організації» рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення.

Отже, вказане рішення оскаржується не лише з підстав відсутності у заявників копії чинної редакції статуту, а також з підстав порушення особами, які подали заяву про реєстрацію змін до статуту, порядку внесення змін і доповнень до статуту.

Що ж до реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, то позивачка вказує на відсутність рішення уповноваженого органу саме тієї релігійної громади, яка б мала таке рішення приймати.

Такі обставини належать до внутрішньої діяльності юридичної особи та визначаються статутом, на підставі якого діє релігійна громада.

Таким чином, фактичною підставою звернення до суду стали не стільки протиправні дії відповідача щодо реєстрації змін до статуту, як дії осіб, які подали заяву та документи необхідні для реєстрації статуту релігійної громади у новій редакції та заяви про внесення змін до відомостей про юридичну особу до органу реєстрації статуту.

Розглядуваний спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ та здійснюючи реєстраційні дії, хоч і мав владні-управлінські повноваження щодо релігійної організації (в частині зареєструвати або відмовити у реєстрації змін до статуту релігійної громади та змін до відомостей про юридичну особу ), проте спірна реєстрація змін до статуту обумовлена наданими для такої реєстрації документами.

Отже, наданню правової оцінки оскаржуваним рішенням і діям відповідачів передує встановлення та доказування у даному спорі обставин, які є внутрішньою діяльністю релігійної організації.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що спірні правовідносини стосуються прав та інтересів учасників релігійної громади на канонічне підпорядкування, тому позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист цивільного права позивача.

При вирішенні наведеного спору суд враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.12.2018р. у справі № 806/3462/14, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства не відповідав би принципу ефективного судочинства як важливому елементу верховенства права.

З огляду на суб`єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

З огляду на наведене та ураховуючи суть спірних правовідносин, правову позицію Верховного Суду, суд приходить до висновку, що зазначена спір не належить до юрисдикції адміністративних судів та має вирішуватися в порядку господарського судочинства, а тому у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За приписами ч. 2, 6 ст. 171 КАС України про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Тому, позивачу необхідно роз`яснити, що виходячи з приватно - правового характеру даного спору та з огляду на суб`єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Додатково суд роз`яснює, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 170, 243, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації, державного реєстратора Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації Салецького Ігоря Олександровича про визнання протиправним і скасування наказу, визнання протиправними та скасування реєстраційних дій.

2. Роз`яснити позивачу, що даний спір підпадає під юрисдикцію господарського суду та має розглядатись за правилами господарського судочинства.

3. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 11.12.2019 року.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна