Справа № 175/722/19-а(2-а/175/11/19)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 175/722/19-а

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Білоуса Максима Миколайовича

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2019 року (суддя Ребров С.О.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Білоуса Максима Миколайовича

про скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову Інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Білоуса Максима Миколайовича серії НК № 312950 від 14.02.2019 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2019 року позов задоволено частково. Скасовано постанову серії НК № 312950 від 14.02.2019, у задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Інспектором роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Білоусом Максимом Миколайовичем 14.02.2019 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 312950, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. у зв`язку з вчиненням останнім адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, не виконання вимог дорожнього знаку «проїзд без зупинки заборонений» та не надання до перевірки полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідальність застосована відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ПДР України не порушував, а тому відповідач не мав права притягати його до адміністративної відповідальності за не пред`явлення полісу обов`язкового страхування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, визначені дорожні знаки. Знак 2.2 встановлює правило «проїзд без зупинки заборонено». Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, 13.02.2019 о 23:45 год. на перехресті автомобільних доріг М-22 та Н-31, водій транспортного засобу MERCEDES-BENZ ATEGO, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2, проїхавши без зупинки певну ділянку дороги, та не надав на вимогу поліцейського для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач стверджує, що правила проїзду не порушував, доказів зворотного відповідачем не надано. Враховуючи, що інспектором не було надано доказів порушення Правил дорожнього руху, останній не мав права вимагати пред`явлення документів для перевірки.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, зазначив, що відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, отже відсутні і підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова серії НК № 312950 від 14.02.2019 є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не доведення відповідачем вчинення водієм порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять будь-якого доказу вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху. Відео-доказ, наданий відповідачем, не фіксує факт правопорушення. Також з наданого доказу вбачається, що на місці зупинки водій заперечував проти порушення правил проїзду. Отже, оскаржувана постанова серії НК № 312950 від 14.02.2019 у вказаній частині є необґрунтованою та неправомірною.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відеозаписом з нагрудної камери поліцейського доводиться факт відмови позивача від надання інспектору патрульної поліції полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Статтею 32 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Пунктом 2.1 «б» ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог знаку пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17.

Суд апеляційної інстанції, беручи до уваги встановлені обставини, доходить висновку, що оскаржувана постанова серії НК № 312950 від 14.02.2019 скасуванню не підлягає.

Судом першої інстанції рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що тягне за собою його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 317, 322, Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Білоуса Максима Миколайовича задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2019 року в адміністративній справі № 175/722/19-а скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 10 грудня 2019 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров