Справа № 160/2848/19
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/2848/19
(суддя Дєєв М.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області та ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі №160/2848/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28 березня 2019 року звернулась до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач-1), ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2), Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі відповідач-3), згідно з яким просить:

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України () вчинити певні дії, пов`язані з переведенням ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на службу до СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, а саме, скерувати його в розпорядження Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Дніпропетровській області () вчинити певні дії, пов`язані з переведенням ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на службу до СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, а саме, скерувати його в розпорядження Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області () відповідно до пункту 9, 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» прийняти ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на службу до поліції у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області на рівнозначну посаду, яку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) обіймала в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області станом на 06 листопада 2015 року шляхом винесення наказу про прийняття на службу до поліції з 07 листопада 2015 року.

Позов обґрунтовано тим, що позивач наказом №7 о/с від 13.12.2018 року була поновлена на посаді старшого слідчого СВ Бабушкінського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області з 06.11.2015 року. 19.12.2018 року позивач звернулась до начальника ГУ НП в Дніпропетровській області з рапортом щодо переведення її на службу в поліцію, проте відповідачем було надано відповідь на вказаний рапорт відповідно до якої запропоновано позивачу прийняти участь у конкурсному доборі на вакантні посади в підрозділах ГУ НП в Дніпропетровській області. Раніше позивач не мала можливості та правових підстав для подання вказаного рапорту.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправним та скасував наказ №3 о/с від 25.03.2019 року в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 старшого слідчого слідчого відділу Бабушкінського районного відділу Дніпропетровського міського управління ГУМВС з 25.03.2019 року за п.64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно до пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" (через скорочення штатів). Поновив ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділу Бабушкінського районного відділу Дніпропетровського міського управління ГУМВС. Зобов`язав Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області у відповідності до п.9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» прийняти ОСОБА_1 на службу до поліції у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області на рівнозначну посаду, яку ОСОБА_1 обіймала в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області станом на 06.11.2015 року. В іншій частині позовних вимог - відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач-2 приймаючи наказ №3 о/с від 25.03.2019 року в частині звільнення позивача з 25.03.2019 року за п.64 «г» (через скорочення штатів), не виконав постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року по справі №804/16386/15 та протиправно повторно звільнив позивача із займаної посади, у зв`язку з чим наявні підстави для поновлення позивача на посаді в органі, з якого його було незаконно звільнено. При цьому, враховуючи незаконне звільнення позивача з роботи та оскарження його в судовому порядку, у зв`язку з чим у позивача були відсутні підстави для звернення з відповідним рапортом, суд дійшов висновку, що вимога про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області у відповідності до п.9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» прийняти ОСОБА_1 на службу до поліції у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області на рівнозначну посаду, яку вона обіймала в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області станом на 06.11.2015 року підлягає задоволенню. Вимоги заявлені позивачем до відповідача-1 задоволенню не підлягають, оскільки вона не перебувала з ним у трудових відносинах.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржила його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що ГУМВС України у Дніпропетровській області ліквідовано та скорочені всі шати зазначеного органу, при цьому ліквідаційна комісія не наділена повноваженнями щодо ведення (затвердження) штату ГУМВС України у Дніпропетровській області. Зазначає про те, що Закон України «Про Національну поліцію» не передбачає автоматичного переходу працівників міліції до органів поліції, при цьому у відповідача-2 немає обов`язку по працевлаштуванню позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне Управління Національної поліції в Дніпропетровській області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржило його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що норми спеціального законодавства не містять зобов`язань щодо переведення працівників міліції до органів поліції, при цьому позивач в строк до 06.11.2015 року не скористалась своїм правом на прийняття за її згодою до підрозділів поліції шляхом видання відповідного наказу. Період встановлений законом для подання рапорту з 07.08.2015 року по 06.11.2015 року є присікальним і продовженню не підлягає. Крім того, зазначає про те, що наказом №3 о/с від 25.03.2019 року позивача звільнено з органів поліції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачів, який підтримав доводи апеляційних скарг, пояснення позивача та її представника, які заперечували щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року та постановою Верховного Суду від 20 листопада 2018 року по справі №804/16386/15, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено повністю; визнано незаконним та скасовано наказ ГУМВС України у Дніпропетровській області № 485о/с від 06.11.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ; поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 року по день поновлення на роботі (а.с.12-16).

Наказом голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 13.12.2018 р. № 7 о/с «По особовому складу» були внесені зміни до наказу, а саме, пункт наказу ГУМВС від 3 січня 2017 року № 1 о/с в частині звільнення відповідно до пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» у запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік) за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1 (М-244886) старшого слідчого відділу Бабушкінського районного відділу Дніпропетровського міського управління ГУМВС, скасувати, вважати її працюючою на передній посаді, з 6 листопада 2015 року. Підстава: постанови Верховного Суду від 20 листопада 2018 року по справі №804/16386/15, Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року по справі №804/16386/15 та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року по справі №804/16386/15 (а.с.17).

19 грудня 2018 року позивач звернулась до Начальника ГУНП в Дніпропетровській області з рапортом, в якому зазначила, що згідно з наказом №7 о/с від 13.12.2018 року її поновлено на посаді старшого слідчого СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Шевченківське ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі рішення Верховного Суду від 20.11.2018 року по справі №804/16386/15, у зв`язку з чим просила прийняти її на службу в поліцію за згодою, відповідно до пп. 9, 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію», шляхом видання наказу про призначення з установленням посадового окладу згідно штатного розпису, з 07.11.2015 року (а.с.18).

Листом Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області від 29.12.2018 р. №1/М-7784р/103/05-2018 «Про надання відповіді» було запропоновано позивачу прийняти участь у конкурсному доборі на вакантні посади в підрозділах ГУНП в Дніпропетровській області, в обґрунтування якого вказано, що законодавець визначив, що працівники міліції могли бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції, лише у період з 07.08.2015 по 06.11.2015. Цей строк у відповідності із Законом є присікальним та подовженню не підлягає. З моменту набуття чинності 07.11.2015 року Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 для добору (прийому) осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов`язки за відповідною вакантною посадою, у випадках, передбачених цим Законом, проводиться конкурс на службу в поліції (ч. 1 ст. 52 Закону України «Про Національну поліцію») (а.с.19).

Листом ГУ НП в Дніпропетровській області від 28.12.2018 р. №8539/103/05-1018 було повідомлено голову ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області про наявність вакантних посад в апараті ГУ НП в Дніпропетровській області (а.с.20-26).

Наказом ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області №3о/с від 25.03.2019 року по особовому складу позивача звільнено за п. 64 «г» (через скорочення штатів) з 25.03.2019 року (а.с.76).

Правомірність дій відповідачів щодо не вирішення питання про прийняття позивача на службу до поліції після її поновлення судом в органах міліції є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Частиною 6 статті 43 Конституції України встановлено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію": з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно з пунктом 9 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Пункт 10 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" визначає, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію": перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Відповідно до підпункту "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Закон №580-VІІІ опублікований в газеті Голос України 06.08.2015 за №141-142, отже, він набрав чинності 07.11.2015 (окрім норм, визначених пунктом 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення").

Тобто, тримісячний строк, протягом якого працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови їх відповідності вимогам до поліцейських, передбаченим Законом №580-VІІІ, могли бути прийняті на службу в поліцію, закінчився 06.11.2015 року, яке є останнім днем вказаного строку.

Судом встановлено, що наказом ГУМВС України у Дніпропетровській області № 485о/с від 06.11.2015 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ.

Тобто, в останній день, коли позивача мала право на звернення з відповідним рапортом в порядку визначеному пунктом 9 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію", її було звільнено.

Проте, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року, залишеного без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року та постановою Верховного Суду від 20 листопада 2018 року по справі №804/16386/15, вищезазначений наказ скасовано та поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 року по день поновлення на роботі (а.с.12-16).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вищезазначених судових рішень наказом голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 13.12.2018 року № 7 о/с «По особовому складу» були внесені зміни до наказу, а саме, пункт наказу ГУМВС від 3 січня 2017 року № 1 о/с в частині звільнення відповідно до пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» у запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік) за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1 (М-244886) старшого слідчого відділу Бабушкінського районного відділу Дніпропетровського міського управління ГУМВС, скасовано, ОСОБА_1 вважається працюючою на передній посаді, з 06 листопада 2015 року (а.с.17).

Тобто, судове рішення щодо поновлення позивача на роботі з 06.11.2015 року виконано відповідачем 13.12.2018 року, шляхом винесення вищезазначеного наказу, як наслідок позивач починаючи з 13 грудня 2018 року перебувала в штаті органів внутрішніх справ.

Наказом ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області №3о/с від 25.03.2019 року по особовому складу позивача звільнено за п. 64 «г» (через скорочення штатів) з 25.03.2019 року (а.с.76).

Вирішуючи спірні відносини суд апеляційної інстанції враховує наступне. Відповідно до наведених приписів законодавства, працівник міліції, посада якого скорочена, може бути прийнятий на службу до поліції, за умови його відповідності вимогам до поліцейських, одним із двох способів: шляхом видання наказу про призначення за його згодою або шляхом проходження конкурсу.

У першому випадку формою волевиявлення особи є надання згоди на призначення на посаду. При цьому, наданню згоди повинна передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, тобто ініціатива керівництва. Згода особи є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком згоди є призначення особи на посаду відповідно до узгодженої пропозиції. Отже, особа, попереджена про звільнення за скороченням штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу і своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва.

Така ініціатива є обов`язковою, оскільки без неї не може бути виявлено наявність чи відсутність можливості подальшого використання особи на службі відповідно до пп. «г» п.64 Положення №114.

У другому випадку необхідна ініціатива особи щодо участі в конкурсі. Спосіб виявлення такої ініціативи визначається порядком проведення конкурсу та може мати форму письмової заяви (рапорту).

З наведеного випливає, що лише якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття певних посад і не подала заяви (рапорту) про участь в конкурсі на зайняття певної посади, виникають підстави для застосування п.10 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» щодо звільнення особи за скороченням штатів.

Як було встановлено під час розгляду цієї справи, упродовж трьох місяців з дня опублікування Закону України «Про Національну поліцію», та до 25.03.2019 року дати звільненні позивача, всупереч наведених законодавчих приписів, скаржнику не було запропоновано посади в органах поліції.

Проте, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах невиконання органом державної влади свого обов`язку у встановлений законом строк не може позбавляти особу права на прийняття на службу до поліції відповідно до п.9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію».

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2019 року у справі №825/3735/15-а.

Крім того, Верховний Суд України в постанові від 28 жовтня 2014 року у справі №21-484а14 сформулював правову позицію, за якою встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

З огляду на приписи ч.2 ст.77 КАС України, суд вважає, що під час розгляду цієї справи відповідачами не надано жодних належних доказів, які б підтверджували пропонування позивачу посади в органах Національної поліції і його відмови від цих посад.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірного звільнення позивача з посади старшого слідчого слідчого відділу Бабушкінського районного відділу Дніпропетровського міського управління ГУМВС.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що суд першої інстанції не позбавлений можливості у зв`язку з прийняттям рішення про поновлення на роботі, додатковим судовим рішенням вирішити питання щодо стягнення з роботодавця на користь працівника, якого було поновлено на роботі середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Водночас слід зазначити, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які були незаконно звільнені поновлюються на попередній посаді. Такі особи не вправі вимагати поновлення їх на посаді на заново утвореній установі, якщо вони не були переведені до неї в установленому порядку.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення з урахуванням позиції суду.

З урахуванням викладеного, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9, 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» з урахуванням висновків суду.

Тому зобов`язання судом першої інстанції відповідача-3 прийняти позивача на службу на рівнозначну посаду в органі поліції - є передчасним та помилковим.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати в частині в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача-3 відповідно до пункту 9, 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» прийняти позивача на службу до поліції у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області на рівнозначну посаду, яку позивач обіймала в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області станом на 06 листопада 2015 року шляхом винесення наказу про прийняття на службу до поліції з 07 листопада 2015 року та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9, 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» з урахуванням висновків суду. В іншій частині постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скаргі Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області та ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі №160/2848/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області () відповідно до пункту 9, 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» прийняти ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на службу до поліції у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області на рівнозначну посаду, яку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) обіймала в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області станом на 06 листопада 2015 року шляхом винесення наказу про прийняття на службу до поліції з 07 листопада 2015 року та позов в цій частині задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9, 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» з урахуванням висновків суду.

В інший частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі №160/2848/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених пунктом 2 частини 5 статтею 328 КАС України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 12 грудня 2019 року.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко