Справа № 640/19395/19
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Пономаренко О.В.,

За участю представника апелянта: Лук`янова Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного агенства резерву України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року в справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Луцького районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області, треті особи: Державне агентство резерву України, Державне підприємство «Сетам» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Луцького районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області, треті особи: Державне агентство резерву України, Державне підприємство «Сетам», в якому просило: визнати протиправним дії відповідачів щодо реалізації майна, оформлення результатів електронних торгів, переходу права власності на майно Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», а саме: лоту №375464 і лоту 375432, зобов`язати зупинити електронні торги та зняти майно з реалізації.

Крім того, позивачем заявлено клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Державному підприємству «Сетам» та Луцькому районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області вчиняти дії щодо проведення електронних торгів з продажу вказаних лотів, а також діц щодо оформлення результатів електронних торгів, переходу права власності на зазначене вище майно.

Вказана заява обґрунтована тим, що відповідачі протиправно здійснили передачу на реалізацію майно Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», яке розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 січня 2019 року №134-р передано до сфери управління Державного агентства резерву та відповідно до Закону України «Про державний матеріальний резерв» підлягає реалізації виключно на підставі рішення Кабінету Міністрів України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року у задоволенні заяви Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Державне агенство резерву України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову - задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що дії державного виконавця суперечать та прямо порушують норми чинного законодавства, зокрема статтю 4 Закону України «Про державний матеріальний резерв», статтю 4 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна», статтю 1 Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», частину дев`яту статтю 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», статті 18, 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції, на думку апелянта, керувався виключно інтересами відповідача в порушення вимог чинного законодавства України, знехтувавши принципами адекватності, розумності та співмірності щодо застосування заходів забезпечення позову.

Зазначає, що майно Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» як підприємства системи резерву не може бути описаним та реалізованим в рахунок погашення заборгованостей по рішенням судів.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, заслухавши пояснення представника третьої особи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем станом на час розгляду заяви про забезпечення позову не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди його правам, свободам та інтересам та висновки щодо протиправності дій, вчинених суб`єктом владних повноважень, можуть бути зроблені лише на підставі дослідження наданих сторонами доказів у справі в судовому засіданні при розгляді позову по суті.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини другої статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

У рішенні від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав» проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Як свідчать матеріали справи, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 №134-р цілісний майновий комплекс Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» передано до сфери управління Державного агенства резерву.

Подаючи заяву про забезпечення позову Державне підприємство «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» зазначає, що його майно як підприємства системи резерву не може бути описаним та реалізованим в рахунок погашення заборгованостей по рішенням судів, так як згідно статті 4 Закону України «Про державний матеріальний резерв», згідно якої підприємства, установи, організації та інші об`єкти, що входять до системи державного резерву, і земельні ділянки, на яких вони розміщені, є державною власністю і не підлягають приватизації та іншим видам відчуження.

Відтак, у разі невжиття заходів забезпечення позову буде завдано шкоду законним правам та інтересам позивача через реалізацію його нерухомого майна, проведеного державним виконавцем всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, суть законного інтересу позивача полягає, в даному випадку, у незаконній реалізації належному йому майна, оскільки відповідно до Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» не допускається звернення стягнення на майно підприємств системи державного резерву.

Як вбачається з матеріалів справи, державне майно Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» було виставлене на сайті www.setam.net.ua на підставі постанови про опис та арешт майна боржника (зведене виконавче провадження №57212311 від 02 серпня 2019 року).

Відповідно до роздруківки з офіційного сайту Державного підприємства «Сетам» (www.setam.net.ua) торги з реалізації майна Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», а саме: лоту №375464 та лоту №375432 призначено на 08 жовтня 2019 року.

Згідно даних Державного підприємства «Сетам» лот №375464 та лот №375432 мають статус «очікування сплати».

Тобто, станом на час звернення позивача із заявою про забезпечення позову, майно позивача передано на примусову реалізацію шляхом проведення електронних торгів.

Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України (частина друга статті 61 Закону України «Про виконавче провадження»).

На виконання частин другої та четвертої статті 61 вказаного Закону Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5 затверджено Порядок реалізації арештованого майна, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1301/29431 (далі - Порядок №2831/5).

Згідно п. 9 розділу VI Порядку №2831/5 у разі відсутності в Організатора підтвердження сплати вартості лота учасником протягом 15 хвилин з моменту подання відповідної заявки вона анулюється та покупцем (переможцем торгів) за лотом вважається учасник, що першим за інших надіслав заявку в електронній формі через особистий кабінет та негайно (не пізніше ніж протягом 15 хвилин) сплатив на рахунок Організатора суму (ціну лота), визначену в інформаційному повідомленні, в безготівковій формі з використанням електронних платіжних систем.

Протягом періоду очікування сплати вартості лота учасником Система повідомляє про це інших користувачів та робить технічно неможливими подання заявки від іншого учасника торгів та сплату вартості лота іншими учасниками. Після спливу відповідного строку в разі належної сплати учасником вартості лота торги визнаються закінченими; в разі несплати - Система надає можливість подання заявки на купівлю лота та його оплату іншим учасникам з урахуванням положень абзацу першого цього пункту.

Частиною другою статті 388 ЦК України передбачено, що майно не може витребовуватись від добросовісного набувача, якщо воно продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Тобто, вчинення дій з реалізації належних приміщень позивачу у межах виконавчого провадження №57212311, свідчить про реальність загрози заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони виконавчій службі та ДП «Сетам» вчиняти дії щодо реалізації вищевказаного арештованого нерухомого майна за допомогою системи електронних торгів та оформлення результатів таких торгів, призведе до необхідності позивачу докладати значні зусилля для відновлення своїх прав та інтересів, на захист яких поданий позов, оскільки може виникнути необхідність оскаржувати інші можливі рішення пов`язані з реалізацією вказаного майна.

Отже, дослідивши встановлені обставини, колегія суддів вважає, що доводи заявника є такими, що підтверджуються існуванням обставин, передбачених статтею 150 КАС України, за яких може бути застосовано забезпечення позову, оскільки, позивачем у клопотанні про забезпечення позову обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову до прийняття у справі судового рішення по суті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання позивача про забезпечення даного адміністративного позову.

При цьому, вжиття таких заходів не зумовить фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано виключно на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Також слід зазначити, що під час тимчасової заборони вчиняти дії щодо реалізації майна не відбулося втручання у дискреційні повноваження відповідача чи інших осіб, оскільки суд виконував власну компетенцію по здійсненню правосуддя відповідно до наданих Конституцією та законами України повноважень.

Відповідно до статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було допущено порушення норм права, що призвело до невірного по суті вирішення питання, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а заява про забезпечення позову - задоволенню.

Керуючись ст. ст. 150, 312, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державного агенства резерву України - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою заяву Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» - задовольнити.

Заборонити Державному підприємству «Сетам» та Луцькому районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області вчиняти дії щодо проведення електронних торгів з продажу лоту №375464 (будівля котельні з приміщеннями соціально-побутового призначення /літера Л-2/, загальною площею 289,6 кв.м. за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Франка, 46) та лоту 375432 (прохідний пункт, магазин «Продтовари» /літера К-1/, загальною площею 210,0 кв.м. за адресою: Волинська область, місто Луцьк вулиця Франка, будинок 46), а також дії щодо оформлення результатів електронних торгів, переходу права власності на зазначене вище майно - до вирішення справи по суті.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук