Справа № 360/4461/19
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

11 грудня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4461/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 15 жовтня 2019 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач, Марківське ОУПФУ Луганської області) з такими вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 04.07.2019 № 505 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного пільгового стажу роботи;

2) зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до загального страхового стажу періоди роботи з 13.01.1993 по 28.05.1993, з 21.09.1995 по 12.03.1997 та до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно зі статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди навчання з 01.09.1989 по 06.01.1993, роботи з 13.01.1993 по 28.05.1993, строкової військової служби з 31.05.1993 по 22.12.1994, роботи з 21.09.1995 по 12.03.1997, з 07.04.1997 по 31.08.1999 та повторно розглянути заяву позивача від 12.06.2019 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.06.2019 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 04.07.2019 № 505 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного пільгового стажу роботи. В рішенні відповідач зазначив, що відповідно до наданих документів загальний стаж роботи позивача з урахуванням періоду навчання та проходження військової строкової служби складає 42 роки 1 місяць 10 днів, з них стаж підземної роботи на пільгових умовах згідно відомостей по спеціальному стажу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування складає 17 років 02 місяців 26 днів. Період роботи ОСОБА_1 на шахті ім. Ф.П. Лютикова з 13.01.1993 по 28.05.1993, з 21.09.1995 по 12.03.1997 та з 20.03.1997 по 31.03.1997 не зараховано ні до загального, ні до пільгового стажу роботи у зв`язку з тим, що підставою на прийняття та звільнення з роботи вказується прийомна та звільняюча записка. Крім того, відповідачем до пільгового стажу роботи не зараховано період навчання та військової строкової служби. Позивач зазначає, що стосовно періоду роботи з 07.04.1997 по 31.08.1999, то жодним чином в рішенні не вказується про цей період роботи, хоча в розрахунку стажу, який надано відповідачем («форма РС-право» ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та виплати пенсії) цей стаж зараховано до загального стажу роботи, а до пільгового стажу роботи не зараховано.

У листі - відповіді від 30.07.2019 № 4398/02.1 МА-09 на адвокатський запит зазначено, що пільговий стаж зараховано виключно за відомостями по спец стажу індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК-5).

Відповідно до листа від 18.09.2019 № 5264/02.1 МА-09 зазначено, що у позивача будь-яких інших документів, крім тих, що надані до заяви про призначення пенсії не витребувалися. Але на вимогу позивача управлінням ПФУ були прийняті документи про підтвердження трудового стажу, копії наказів про проведення атестації робочих місць тощо, які до уваги при призначенні пенсії не бралися.

На підставі вищевикладеного позивач вважає, рішення позивача протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 21.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (арк. спр. 1-2).

Від Марківського ОУПФУ Луганської області 06.11.2019 за вх. № 55565/2019 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 61-68).

10.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до статті 114 розділу ХІV-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 13.06.2019 управлінням було винесене рішення № 9 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Відповідно до наданих документів загальний стаж роботи позивача з урахуванням періоду навчання та проходження військової строкової служби складає 42 роки 1 місяць 10 днів, з них стаж підземної роботи на пільгових умовах згідно відомостей по спеціальному стажу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування складає 17 років 02 місяців 26 днів. Період роботи позивача на шахті ім. Ф.П. Лютикова з 13.01.1993 по 28.05.1993, з 21.09.1995 по 12.03.1997 та з 20.03.1997 по 31.03.1997 не зараховано ні до загального, ні до пільгового стажу роботи у зв`язку з тим, що підставою на прийняття та звільнення з роботи вказується прийомна та звільняюча записка. Пільговий стаж заявнику зараховано виключно за відомостями по спецстажу індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК 5).

ОСОБА_1 вирішено відмовити у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до частини 3 статті 114 розділу XIV-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу роботи, оскільки позивач має не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, він набуде права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку після досягнення 50 років.

Також відповідачем зазначено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій. При визначенні права на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом 20 цього порядку для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У цьому документі має бути вказано: період роботи, що зараховується до пільгового стажу; професія; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких відноситься цей період роботи. Крім пільгової довідки, надається копія наказу підприємства про результати атестації робочих місць з додатком, у якому зазначено перелік робочих місць та право відповідних працівників на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, для підтвердження періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 28.03.2017 № 3226/02-02/1, будь-які документи для призначення (перерахунку) пенсій (довідки, що підтверджують стаж роботи, довідки, які уточнюють пільговий характер роботи за списком № 1 та № 2, довідки про заробітну плату, завірені первинні документи тощо), видані підприємствами, розташованими на непідконтрольній українській владі території, які перереєстровані на контрольованій території, до роботи не застосовувати. Загальний стаж роботи визначається за записами трудової книжки або за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК 5) згідно зі сплатою страхових внесків, а пільговий стаж обчислюється згідно відомостей по спецстажу індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК 5).

Ухвалою суду від 20.11.2019 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (арк. спр. 91).

Ухвалою суду від 11.12.2019 звільнено позивача від сплати судового збору (арк. спр. 98).

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (арк. спр. 94), просив розглянути справу без його та позивача участі (арк. спр. 6).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (арк. спр. 95), надав клопотання про розгляд справи без його участі (арк. спр. 96).

Керуючись положеннями статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорту громадянина України (арк. спр. 7), довідкою про внесення відомостей до Єдиного демографічного реєстру (арк. спр. 8), довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру (арк. спр. 9, зв. бік), довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 9).

Позивачем 12 червня 2019 року до Марківського ОУПФУ Луганської області подано заяву про призначення пенсії (арк. спр. 11), до якої згідно з розпискою - повідомленням додано такі документи: військовий квиток, диплом про навчання, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про місце проживання (реєстрації) особи, паспорт, трудова книжка (арк. спр. 11, зв. бік).

За наслідками розгляду заяви про призначення пенсії та доданих до неї документів Марківським ОУПФУ Луганської області прийнято рішення від 04.07.2019 № 505 про відмову у призначенні пенсії (арк. спр. 86-87).

Дослідженням змісту рішення встановлено, що період роботи ОСОБА_1 на шахті імені Ф.П. Лютикова з 13.01.1993 по 28.05.1993, з 21.09.1995 по 12.03.1997 та з 20.03.1997 по 31.03.1997 відповідачем не зараховано ні до загального, ні до пільгового стажу роботи у зв`язку з тим, що у трудовій книжці підставою для прийняття та звільнення з роботи вказується прийомна та звільняюча записки.

Також зазначається про неможливість прийняття до розгляду документів, які видані підприємствами, розташованими на непідконтрольній українській владі території.

Загальний стаж роботи ОСОБА_1 , з урахуванням періоду навчання та проходження військової строкової служби складає 42 роки 1 місяць 10 днів, з них стаж підземної роботи на пільгових умовах згідно відомостей по спеціальному стажу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування складає 17 років 02 місяців 26 днів (арк.спр.10).

Враховуючи викладене, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи в трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Порядок ведення трудових книжок працівників визначений Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція).

Пунктом 1.1 Інструкції визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства (пункт 1.5 Інструкції).

Пунктом 2.2 Інструкції визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (пункт 2.4 Інструкції).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис (пункт 2.6 Інструкції).

Пунктом 2.14 Інструкції визначено, що у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Якщо працівнику в період роботи надається новий розряд, тоді про це в установленому порядку робиться відповідний запис.

Робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим порядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом.

Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.

Пунктом 4.1 Інструкції визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

При цьому, оцінка рішенню відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, надається судом виключно виходячи зі змісту такого рішення.

Так, з рішення Марківського ОУПФУ Луганської області про відмову у призначенні пенсії слідує, що періоди роботи позивача з 13.01.1993 по 28.05.1993, з 21.09.1995 по 12.03.1997 та з 20.03.1997 по 31.03.1997 відповідачем не зараховано ні до загального, ні до пільгового стажу роботи у зв`язку з тим, що у трудовій книжці підставою для прийняття та звільнення з роботи вказується прийомна та звільняюча записки, надані позивачем документи, які підтверджують стаж роботи або уточнюють пільговий характер роботи до увагу не прийняті, так як видані підприємствами, виданими на непідконтрольній українській владі території.

Дослідженням записів у трудовій книжці позивача від 06.04.1993 серії НОМЕР_1 (арк. спр. 12-13) встановлено, що за спірний період у ній наявні такі записи:

Шахта імені Ф.П. Лютикова виробничого об`єднання «Краснодонвугілля»:

запис № 3: 13.01.1993 прийнятий підземним електрослюсарем з повним робочим днем на підземній роботі, приймальна від 13.01.1993 № 13;

запис № 4: 28.05.1993 звільнений у зв`язку з призивом до строкової служби за статтею 36 пункт 3 КЗпП України, звільняюча від 25.05.1993 № 233;

Шахта імені Ф.П. Лютикова виробничого об`єднання «Краснодонвугілля»:

запис № 7: 21.09.1995 прийнятий підземним електрослюсарем з повним робочим днем на підземній роботі, наказ від 12.09.1995 № 223;

запис № 8: 12.03.1997 звільнений за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України, звільняюча від 14.03.1997 № 79;

запис № 9: 20.03.1997 прийнятий підземним електрослюсарем з повним робочим днем на підземній роботі, наказ від 17.03.1997№ 147;

запис № 10: 31.03.1997 звільнений за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України, звільняюча від 03.04.1997 № 106.

З описаного слідує, що записами у трудовій книжці позивача у повній мірі підтверджено, що у періоди роботи з 13.01.1993 по 28.05.1993, з 21.09.1995 по 12.03.1997, з 20.03.1997 по 31.03.1997 позивач був зайнятий повний робочий день на підземних роботах, включених до списку робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202.

Щодо записів у трудовій книжці (№ 3, № 4, № 8, № 9) про прийняття позивача на роботу та/або його звільнення, які оформлені на підставі записок про прийняття та звільнення його з роботи шахти імені Ф.П. Лютикова виробничого об`єднання «Краснодонвугілля», то як вже вище вказано, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки» тягар відповідальності за порушення порядку ведення трудових книжок покладається на відповідальну посадову особу роботодавця, а не на працівника.

Як слідує з листа Марківського ОУПФУ від 18.09.2019 № 5264/02.1МА-09 (арк. спр. 21), позивачем, за його особистою вимогою, до заяви про призначення пенсії додатково, серед іншого, надано такі документи:

довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період з 13.01.1993 по 28.05.1993 від 20.01.2017 №28 (арк. спр. 27);

довідку про суму заробітної плати за період січень-травень 1993 року від 20.01.2017 №30 (арк. спр. 28);

виписку з наказу від 29.07.1994 №52-б про результати проведення атестації робочих місць (арк. спр. 29);

довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період з 21.09.1995 по 12.03.1997 від 20.01.2017 за № 29 (арк. спр. 30);

довідку про суму заробітної плати за 1995-1997 роки від 20.01.2017 № 31 (арк. спр. 31);

архівна довідка від 20.01.2017 та від 05.07.2019 № 581 (арк. спр. 32, 35);

довідка від 05.07.2019 №580 щодо періодів роботи позивача з 13.01.1993 по 28.05.1993 та 21.09.1995 по 12.03.1997на шахті імені Ф.П. Лютикова (арк. спр. 34);

особова картка позивача від 18.09.1995 № 3322 (арк. спр. 36).

Отже, зайнятість позивача повний робочий день на підземних роботах, включених до списку №1 у спірні періоди підтверджується, крім записів у трудовій книжці, іншими вищевказаними документами наданими позивачем, що дає право на призначення пенсії за частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV.

Проведення на підприємстві атестації робочих місць за умовами праці підтверджується витягом з наказу від 29.07.1994, від 29.07.1997 № 37б/1, від 22.12.1998 (арк. спр. 29, 41, 44).

Суд також вважає за необхідне зауважити, що місцезнаходженням ПрАТ «Краснодонвугілля» є контрольована українською владою територія та у разі існування будь-яких сумнівів відповідач, використовуючи надані Порядком № 22-1 та Законом № 1058-IV повноваження, може звернутися до ПрАТ «Краснодонвугілля» за отриманням відомостей або документів, виданих цим товариством позивачу.

Щодо твердження відповідача про те, що документи ОСОБА_1 видані підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній державі території, тому зарахувати періоди роботи неможливо, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Суд звертає увагу відповідача, що позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

У зв`язку з чим суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у державі, не зарахування періодів роботи позивача з 13.01.1993 по 28.05.1993, з 21.09.1995 по 12.03.1997 та з 20.03.1997 по 31.03.1997 з тих підстав, що вищевказана довідка видана підприємством розташованим у м. Луганську, яке фактично знаходиться на непідконтрольній українській владі території, є таким, що перешкоджають фізичній особі у реалізації його права на отримання пенсії. А відмова відповідача у зарахуванні періоду роботи на пільгових умовах не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач під час обчислення страхового та пільгового стажу позивача та прийнятті рішення щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах щодо періоду роботи позивача з 13.01.1993 по 28.05.1993, з 21.09.1995 по 12.03.1997 та з 20.03.1997 по 31.03.1997 мав враховувати інформацію, наявну у довідках, яка у повній мірі узгоджується із записами у трудовій книжці позивача.

Щодо періодів навчання з 01.09.1989 по 06.01.1993 та військової служби з 31.05.1993 по 22.12.1994, суд зазначає наступне.

Разом з заявою про призначення пенсії від 12.06.2019 позивачем надавалися, крім трудової книжки, диплом про навчання та військовий квиток, про що свідчить розписка повідомлення (арк. спр. 76).

Згідно із дипломом серії НОМЕР_2 від 06.01.1995, виданим ОСОБА_1 , він 01.09.1989 вступив до професійно-технічного училища № 88 м. Краснодону, 06.01.1993 закінчив повний курс вказаного училища за спеціальністю «електрослюсар підземний машиніст», і рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 06.01.1993 присвоєно кваліфікацію електрослюсаря підземного (арк. спр. 17).

У трудовій книжці ОСОБА_1 наявний запис за № 1 та № 2: 01.09.1989 - 06.01.1993 навчання у ПТУ № 88 м. Краснодон, диплом НОМЕР_2 (арк. спр. 12).

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98 (далі Закон №103/98) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , дипломом НОМЕР_2 від 06.01.1995 підтверджується факт проходження позивачем навчання у період з 01.09.1989 по 06.01.1993, та працевлаштування за набутою професією 13.01.1993 (арк. спр. 12), тобто після семи днів після закінчення навчання, що у відповідності до вимог частини першої статті 38 Закону України «Про професійну (професійно технічну) освіту» є підставою для зарахування всього періоду навчання до пільгового стажу.

При цьому, розрахунком стажу позивача з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії підтверджується, що період навчання з 01.09.1989 по 06.01.1993 зараховано відповідачем до загального страхового стажу ОСОБА_1 (арк. спр. 25), натомість зазначений період навчання не зараховано до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за Списком № 1, в той час як положення статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» обумовлюють зарахування часу навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти як до загального трудового стажу, так і до стажу, що дає право на пільги, при дотриманні однієї умови перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, і зазначена умова позивачем дотримана.

Таким чином, при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідачем неправомірно було не зараховано до пільгового стажу період навчання у ПТУ № 88 м. Краснодону з 01.09.1989 по 06.01.1993.

Також згідно із військовим квитком НОМЕР_3 , виданим ОСОБА_1 28.05.1993, позивач був призваний на військову службу та направлено до військової частини 31.05.1993, демобілізовано 22.12.1994 (арк. спр. 18).

Відомості про проходження військової служби у цей період містяться також у трудовій книжці позивача, запис № 7 (арк. спр. 12).

Розрахунком стажу позивача з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії підтверджується, що період проходження ОСОБА_1 військової служби з 31.05.1993 по 22.12.1994 зараховано до загального страхового стажу, проте не зараховано до пільгового.

Разом з тим, законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачають зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу.

Так, статтею 56 Закону № 1788 передбачено, що у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із положеннями частини першої статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Записами у трудовій книжці та у військовому квитку підтверджується, що на момент призову на строкову військову службу ОСОБА_1 працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею, та звільнений саме у зв`язку з призовом на військову службу, тому період з 31.05.1993 по 22.12.1994 відповідач повинен був зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо періоду роботи позивача з 07.04.1997 по 31.08.1999, суд зазначає наступне.

Відповідно да записів у трудовій книжці, позивач працював на шахті «Ореховська» ВО «Краснодонвугілля» з 07.04.1997 по 31.08.1999 на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею, що підтверджується записами у трудовій книжці № 11, № 13 (арк. спр. 14).

Записи у трудовій книжці проведено у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 № 58.

У трудовій книжці позивача за №12 міститься запис про проведення атестації робочого місця за умовами праці на підприємстві (арк. спр. 14).

Позивачем на підтвердження обставин, якими обґрунтовано вимоги щодо наявності у нього необхідного стажу роботи для призначення пенсії за віком, до матеріалів справи також надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період з 07.04.1997 по 31.08.1999, особову картку від 09.04.1997, наказ про прийняття на роботу від 09.04.1997, наказ про звільнення від 09.09.1999 наказ про результати атестації від 29.07.1997, протокол засідання комісії по проведенню атестації робочих місць на підприємстві, архівна довідка від 24.01.2017 (арк. спр. 37-45).

Крім того, суд зауважує, що у оскаржуваному рішенні Марківського ОУПФУ Луганської області від 04.07.2019 № 505 взагалі не надавалася оцінка можливості зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 07.04.1997 по 31.08.1999 на шахті «Ореховська» ВО «Краснодонвугілля», періоду навчання позивача в ПТУ та військової служби.

Вищевказане свідчить про недотримання відповідачем вимог Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1 щодо прийняття рішення органом, що призначає пенсію, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів, відповідно, й про невідповідність рішення відповідача принципам обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, що є підставою для скасування такого рішення.

Відповідно, вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 04.07.2019 № 505 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги щодо зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи як до загального, так і пільгового стажу, періодів навчання та військової служби до пільгового, суд зазначає, що визначення підстав, за яких призначається пенсія належить виключно до повноважень пенсійного фонду.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону № 1058-IV, з урахуванням висновку суду.

Правову позицію, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію позивачу, висловлено Верховним Судом у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72694515).

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо вимоги позивача про звернення судового рішення до негайного виконання.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про:

1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць;

2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць;

3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби;

4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності;

5) уточнення списку виборців;

6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань;

7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення:

1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті;

2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства;

4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

Суд зазначає, що рішення у зазначеній справі не відноситься до судових рішень, які підлягають до негайного виконання, перелік яких визначений статтею 371 КАС України, відтак підстави звернення рішення суду до негайного виконання відсутні.

Оскільки ухвалою суду від 11.12.2019 позивача звільнено від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (місце знаходження: 92400, Луганська область, смт. Марківка, вул. Центральна, буд. 20, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 04 липня 2019 року № 505 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 червня 2019 року про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні вимог про зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи з 13.01.1993 по 28.05.1993, з 21.09.1995 по 12.03.1997 та до пільгового страхового стажу, періоди навчання з 01.09.1989 по 06.01.1993, роботи з 13.01.1993 по 28.05.1993, строкової військової служби з 31.05.1993 по 22.12.1994, роботи з 21.09.1995 по 12.03.1997, з 07.04.1997 по 31.08.1999 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова