Справа № 400/2089/19
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 р. № 400/2089/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:скасування податкових повідомлень-рішень від 14.03.2019 р. № 5, № 5, № 5, рішення № , вимогу про сплату боргу № Ф-27,

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.03.2019 р. № 5, № 5, № 5, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 14.03.2019 р. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) Ф-27 від 14.03.2019 р.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідачем порушено порядок проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та проведено її без законних підстав, оскільки була розпочата до отримання позивачем наказу та повідомлення на перевірку платника податку. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. В даному випадку копія наказу про проведення документальної позапланової перевірки, разом із повідомленням про таку перевірку не було вручено позивачу до початку її проведення, у зв`язку з чим така перевірка та її наслідки є протиправними.

Ухвалою суду від 15.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

07.08.2019 року представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що відповідачем було дотримано всіх процедур щодо направлення/вручення копії оскаржуваного наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки, а тому відсутні підстави для визнання вищевказаних дій з проведення невиїзної перевірки позивача протиправними, оскільки всі дії посадової особи відповідача відповідають вимогам податкового законодавства щодо порядку та підстав проведення перевірки.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дслідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2019 року контролюючим органом видано наказ №128 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 ».

Також за вищенаведеним наказом контролюючим органом було сформовано і повідомлення від 25.01.2019 року №36/14-29-03-01-36 на проведення позапланової невиїзної перевірки позивача.

У період з 04.02.2019 року по 08.02.2019 року на підставі вищенаведеного наказу та повідомлення контролюючим органом була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питання порушення вимог податкового законодавства в частині виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інщих виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок не укладення платником податків трудових договорів з найманими особами за період з 01.05.2018 р. по 31.10.2018 р., згідно акту фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 22.10.2018 р. №511/14-29-13-05-07/.

За результатами вищевказаної перевірки був складений акт документальної позапланої невиїзної перевірки від 15.02.2019 року за №204/14-29-13-05-11/ за висновками якого були встановлені порушення позивачем:

- пп. 49.18.2 п. 4918 ст. 49, п. 51.1 ст. 51, пп."б" п. 176.2 ст. 176 ПК України;

- пп.168.1.2, п. 168.1 ст. 168, п. 176.2а) ст. 176 ПК України;

- п. 16 прим.1 підр. 10 р. ХХ, пп.168.1.2, п.168.1, ст.168, п.176.2а) ст. 176 ПК УКраїни;

- п.1 ч. 2 ст.6 та ч.5 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

На підставі наведеного вище акту перевірки, контролюючим органом 14.03.2019 року були прийняті податкові повідомлення-рішення № 5, № 5, № 5, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № та вимога про сплату боргу (недоїмки) Ф-27.

Оскільки вказана перевірка була проведена без вручення позивачеві наказу та повідомлення на перевірку до початку проведення такої перевірки, що є порушенням відповідачем вимог п.79.2 ст.79 ПК України, позивач і звернувся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

За приписами п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити, зокрема, документальні позапланові невиїзні перевірки.

У відповідності до вимог п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється з підстав, зокрема, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

А у відповідності до вимог п.78.4 ст. 78 ПК України встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу згідно приписів п.78.5 ст. 78 ПК України.

Статтею 79 ПК України визначено особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Зокрема, пунктом 79.1 статті 79 ПК України Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

За правилами пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При цьому, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 ПК України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім, що також узгоджується із приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України.

Сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що з наказом на перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення такої перевірки платник податків має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

У даному випадку, контролюючий орган мав би ознайомити позивача з проведенням перевірки до її початку, тобто до 04.02.2019 року.

Разом з тим, судом встановлено, що позивача було повідомлено про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за наказом вже після її проведення та складання акту перевірки від 15.02.2019 року.

Вказаний висновок зроблено на підставі копії конверту, яким позивачу були направлені наказ та направлення. Вказаний конверт було повернуто на адресу податкового органу з позначкою, що причиною повернення є закінчення встановленого строку зберігання. Дата позначки: « 26.02.2019».

Відповідно до абзацу 6 п. 42.4 ст. 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, датою вручення відповідно до зазначеної вище норми, є 26.02.2019 року.

За викладених обставин та з урахуванням того, що контролюючим органом позивача не було ознайомлено із наказом до початку проведення позапланової невиїзної перевірки, що позбавило позивача можливості реалізації свого права на ознайомлення із наказом до початку здійснення контрольного заходу та подання відповідних пояснень й документів, суд приходить до висновку, що посадові особи контролюючого органу не мали правових підстав для здійснення такої перевірки.

Крім того, слід зазначити, що оскільки перевірка була невиїзна, позивач була позбавлена можливості скористуватися своїм правом на недопуск до перевірки посадових осіб контролюючого органу.

Невиконання контролюючим органом вимог пункту 79.2 ст.79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме: компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії - податкового повідомлення-рішення.

Як наслідок, акт такої перевірки, складений посадовою особою контролюючого органу 15.02.2019 року з викладеними у ньому висновками та дії по проведенню такої перевірки є доказами, які отримані з порушенням закону, а, відповідно, вказаний акт не може мати юридичної значимості, тому суд приходить до висновку, що наказ та дії з проведення перевірки за наказом, не можуть бути визнані судом правомірними.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як визначено ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судовий збір позивачем сплачено в розмірі 768,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №20850851 від 22.05.2019 р., який підлягає присудженню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача судові витрати, до яких входить правнича допомога та надав докази понесення витрат на правничу допомогу, а саме: Договір про надання правової допомоги від 21.09.2019 р. №54, додаткову угоду №1 від 02.04.2019 р. до Договору про надання правової допомоги №54 від 21.11.2018 р., Акт виконаних робіт до Додаткової угоди №1 від 02.04.2019р. Договору про надання правової допомоги №54 від 21.11.2018 р., квитанцію про оплату послуг, наданих за договором від 17.09.2019 р. в сумі 11 600 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 132, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене Головним управлінням ДФС у Миколаївській області від 14.03.2019 р. № 5.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене Головним управлінням ДФС у Миколаївській області від 14.03.2019 р. № 5.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене Головним управлінням ДФС у Миколаївській області від 14.03.2019 р. № 5.

5. Визнати протиправним та скасувати рішення, винесене Головним управлінням ДФС у Миколаївській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 14.03.2019 р.

6. Визнати протиправним та скасувати вимогу, винесену Головним управлінням ДФС у Миколаївській області про сплату боргу (недоїмки) Ф-27від 14.03.2019 р.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11600,00 грн.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар