Справа № 460/3997/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
13 грудня 2019 року м. Рівне№460/3997/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., перевіривши виконання вимог статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області, Дубровицького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області (далі - відповідач 1), Дубровицького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області (далі - відповідач 2) про визнання протиправними та скасування рішень, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 160 КАС України, у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Так, у позовній заяві позивачем заявлені, зокрема, вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо не призначення та не проведення позивачу одноразової страхової виплати відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а також зобов`язання відповідачів призначити та провести позивачу одноразову страхову виплату відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
В даному випадку, суд звертає увагу на наступне.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105).
Відповідно до статті 21 Закону № 1105 (в редакції, що була чинною на момент вирішення питання про призначення позивачу страхових виплат), у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний, зокрема, у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.
Стаття 28 Закону № 1105 встановлює, що страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).
В свою чергу, стаття 34 Закону № 1105 передбачала, що у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального страхування від нещасних випадків проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду.
Аналіз вище наведених положень Закону № 1105 дозволяє прийти до висновку про те, що виплата одноразової допомоги здійснюється у разі встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. При цьому, призначення та виплата такої одноразової допомоги здійснюється одночасно з призначенням та виплатою щомісячних страхових виплат.
З доданих до позовної заяви матеріалів слідує, що ступінь втрати професійної працездатності позивачем була встановлена МСЕК 17 грудня 2002 року, а щомісячні страхові виплати призначені позивачу з 21 березня 2003 року.
Таким чином, питання про призначення та виплату позивачу одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності мало бути вирішено 21 березня 2003 року, тобто більше ніж 15 років назад.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовна заява в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо не призначення та не виплати позивачу одноразової страхової виплати, а також зобов`язання відповідачів призначити та виплатити позивачу таку допомогу, подана позивачем з пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 122 КАС України.
Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач вказує, що про порушення Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Рівненській області (правонаступником якого є відповідач 1) вимог Закону № 1105 в частині призначення йому одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності, він дізнався під час підготовки даного адміністративного позову. Тобто, фактично обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду у відповідній частині позовних вимог, позивач зводить до того, що йому не було відомо про право на отримання одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності, встановлене Законом № 1105. При цьому, позивач не заявляє клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Оцінивши вказані обґрунтування, суд приходить до висновку про їх безпідставність, з огляду на те, що вони суперечать презумпції знання законодавства, суть якої полягає в тому, що кожен вважається таким, що знає закони.
Суд роз`яснює, що правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України.
Цей обов`язок закріплений в частині першій статті 68 Конституції України, за змістом якої кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Разом з тим, обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тобто, закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідомий принцип права: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, який міститься в частині другій статті 68 Конституції України.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Тотожні положення були закріпленні в статті 6 КАС України в редакції, що була чинною до 15 грудня 2017 року.
Тому, на переконання суду, якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Рівненській області порушенні його права чи законні інтереси, то згідно з презумпцією знання законодавства він мав знати, що в силу приписів КАС України має право оскаржити такі рішення, дії чи бездіяльність до суду в межах строку звернення, визначеного цим Кодексом.
Враховуючи викладене, зазначені позивачем у позовній заяві підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо не призначення та не виплати позивачу одноразової страхової виплати, а також зобов`язання відповідачів призначити та виплатити позивачу таку допомогу, не можуть вважатися поважними.
Частиною першою статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Крім того, відповідно до частини четвертої статті 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Такий обов`язок має бути виконаний позивачем з урахуванням приписів частини другої статті 94 КАС України, згідно з якими письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Також, частиною четвертою статті 94 КАС України передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
В свою чергу, частина п`ята статті 94 КАС України регламентує, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Разом з тим, всупереч вимогам вказаної вище норми КАС України, додані позивачем до позовної заяви копії Акта про нещасний випадок на виробництві від 2 березня 1976 року № 1 (форма № 152), витягу із акту огляду МСЕК від 17 грудня 2002 року № 053525 та довідки серії РВІ № 053525 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, необхідності в додаткових видах допомоги від 17 грудня 2002 року взагалі не засвідчені.
За наведених обставин слід запропонувати позивачу протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали усунути вказані вище недоліки позовної заяви шляхом подання до суду:
1) належним чином засвідчених копій Акта про нещасний випадок на виробництві від 2 березня 1976 року № 1 (форма № 152), витягу із акту огляду МСЕК від 17 грудня 2002 року № 053525 та довідки серії РВІ № 053525 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, необхідності в додаткових видах допомоги від 17 грудня 2002 року, - відповідно до кількості учасників справи;
2) заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших причин поважності його пропуску, аніж у позовній заяві, а також доказів на підтвердження поважності таких причин.
Керуючись статтею 169 КАС України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій залишити без руху.
Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю 10 днів з дня вручення даної ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя Комшелюк Т.О.