Справа № 812/326/17
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2019 року

Київ

справа №812/326/17

адміністративне провадження №К/9901/17901/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів Шишова О. О., Яковенка М. М.,

розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції касаційну скаргу Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19.08.2016 у складі судді Борзаниці С. В. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 у складі колегії суддів: Гаврищук Т. Г., Компанієць І. Д., Ястребової Л. В. у справі № 812/326/17 за позовом ОСОБА_1 до Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про визнання протиправним та скасування розпорядження від 19.01.2017 № 8-к, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. 20 лютого 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати противоправним та скасувати розпорядження голови Станично- Луганської районної державної адміністрації від 19.01.2017 № 8-к «Про застосування дисциплінарного стягнення щодо ОСОБА_1 »

- поновити його на посаді заступника голови Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області;

- стягнути зі Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.01.2017 до дня поновлення на роботі.

2. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 19.08.2016 позовні вимоги задоволено.

2.1. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, рішення суду - без змін.

3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

3.1. Розпорядженням від 04.12.2014 № 155к позивача призначено на посаду заступника голови Станично-Луганської районної державної адміністрації з 05.12.2014 зі збереженням 5 рангу державного службовця. Присягу державного службовця позивач прийняв 21.03.2005. Крім того, розпорядженням від 24.06.2016 № 102к позивачу присвоєно 6 ранг категорії Б.

3.2. Розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації - керівника Станично-Луганської районної військо-цивільної адміністрації Луганської області від 18.12.2015 за № 207к за неналежне виконання посадових обов`язків відповідно до статті 147, частини третьої статті 151 Кодексу законів про працю України, позивачу винесено догану.

3.3. Розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 01.11.2016 № 233к, відповідно до статей 147, 149 Кодексу законів про працю України, статей 8, 62, 64-66, 68, 69 Закону України «Про державну службу», за неналежне виконання посадових обов`язків, розпоряджень та доручення керівника, прийнятих у межах його повноважень, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідальність.

3.4. Вказане розпорядження визнано таким, що втратило чинність на підставі розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 16.02.2017 за № 28-к «Про скасування розпорядження голови райдержадміністрації», пунктом 2 якого зазначено - вважати, що до позивача не застосовувалось дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність .

3.5. Розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 19.12.2016 № 269к відповідно до статей 147, 149 Кодексу законів про працю України, статті 64, пункту 12 частини другої статті 65 та частини третьої статті 66 та статті 68 Закону України «Про державну службу» за прогул (відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня 26.08.2016), до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

3.6. З метою виправлення технічної помилки, розпорядженням від 21.12.2016 № 270к внесено зміни до розпорядження голови районної державної адміністрації від 19.12.2016 № 269к, замінивши цифри та слова « 26 серпня» на цифри та слова « 09 червня» .

3.7. Наведені розпорядження визнані такими, що втратили чинність на підставі розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 16.03.2017 № 43-к «Про скасування розпорядження голови райдержадміністрації», пунктом 2 якого також зазначено - вважати, що до позивача не застосовувалися ці стягнення у вигляді догани.

3.8. Розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 19.01.2017 за № 8-к відповідно до статей 147, 147-1, 149 Кодексу законів про працю України, статті 64, пункту 12 частини другої статті 65 та частини п`ятої статті 66 та статті 68 Закону України «Про державну службу», враховуючи подання дисциплінарної комісії Станично-Луганської райдержадміністрації, складене за результатами розгляду дисциплінарного провадження за поданням голови районної державної адміністрації від 02.09.2016, за скоєння повторно (протягом року) дисциплінарного проступку у вигляді прогулу (відсутність на службі протягом робочого дня 26.08.2016), до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення 19.01.2017.

3.9. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом оскільки вважає, що розпорядження про його звільнення є безпідставним.

4. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вказав на те, що матеріалами справи підтверджено відсутність вчинення позивачем повторно протягом року дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», що унеможливлює застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з посади державної служби.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. Станично-Луганською районною державною адміністрацією Луганської області подано касаційну скаргу, в якій відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти рішення про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку на звернення до суду.

5.1. Доводи касаційної скарги, грунтуються на тому, що судами першої та апеляційної інстанцій помилково зроблено посилання на положення процесуального законодавства під час вирішення питання про звернення позивача до суду в межах визначеного законодавством строку. На переконання відповідача, в даному випадку має бути застосовано спеціальний строк звернення до суду, визначений Законом України «Про державну службу», який становить 10 днів.

5.2. Крім того, відповідач уважає, що судами попередніх інстанцій зроблено висновки, які протирічать один одному, зокрема щодо наявності в діях позивача порушень правил внутрішнього розпорядку та відсутності підстав притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

6. Позивачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому він просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

7. Частиною другою статті 19 Конституції України від 28.06.1991 № 254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

8. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

9. Статтею 99 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

10. Крім того, частиною третьою статті 99 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

11. Разом з тим, доцільно зазначити, що статтею 78 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 N 889-VIII (далі - Закон N 889-VIII) встановлено, що рішення про накладення дисциплінарного стягнення може бути оскаржено державними службовцями категорії «А» до суду, а категорій «Б» і «В» - до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, або до суду. Скарга подається протягом 10 календарних днів після одержання державним службовцем копії наказу (розпорядження) про накладення дисциплінарного стягнення.

12. Тобто, вказаною статтею Закону № 889-VIII визначено процедуру подання саме скарг державними службовцями.

13. Колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.07.2019 у вказаній справі належним чином надано оцінку обставинам звернення позивача до суду, зокрема, встановлено, що ОСОБА_1 дотримано строк на звернення до суду.

14. Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій стосовно того, що позивачем обрано спосіб захисту порушеного права на власний розсуд, а саме шляхом звернення до суду з позовом про оскарження дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади.

15. Правильним, на переконання колегії суддів, є висновок суду апеляційної інстанції про принципову відмінність оформлення матеріалів, доказів оскарження, механізму доказування та юридичних наслідків встановлених фактів та остаточних рішень, які настають за результатами розгляду скарги до центрального органу виконавчої влади та судового розгляду.

16. За таких обставин, правильним є твердження суду апеляційної інстанції про те, що станом на 20.01.2017 позивач був обізнаним про своє порушене право, з позовом до суду звернувся 20.02.2017, тобто в межах строку передбаченого частиною третьою статті 99 КАС України.

17. Відтак, доводи касаційної скарги щодо пропуску строку на звернення до суду не підтверджені матеріалами справи.

18. Водночас, стосовно інших доводів касаційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

19. Частиною першоою статті 65 Закон N 889-VIII визначено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, установлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

20. Підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності визначені статтею 65 Закону N 889-VIII, згідно з пунктом 12 частини другої якої дисциплінарним проступком є, зокрема, прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

21. Судами попередніх інстанцій встановлено, що оскаржуваним наказом позивача було звільнено саме за вчинення повторно протягом року дисциплінарного проступку у вигляді прогулу (відсутність на службі протягом робочого дня 26.08.2016).

22. Частиною п`ятою статті 66 Закону N 889-VIII визначено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

23. Відповідно до частини другої статті 68 Закону N 889-VIII дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються): на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В»: зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

24. У даному випадку, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що для кваліфікації як прогул державного службовця необхідно встановити дві ознаки винних дій: 1) фактичного не перебування на службі (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня); 2) відсутність поважності причин неявки на службу.

25. Оскільки матеріалами справи підтверджено відсутність позивача 26.08.2016 на робочому місці в будівлі Станично-Луганської районної державної адміністрації, колегія суддів вважає за доцільне наголосити на тому, що при прийнятті спірного наказу відповідачем не було враховано причини відсутності позивача на робочому місці.

26. Щодо відсутності 26.08.2016 на робочому місці позивач зазначив про те, що він разом з делегацією відділу освіти на службовому транспорті їздив до м. Сєвєродонецьк для присутності на серпневій конференції працівників освіти Луганської області, на якій очікувалася присутність Міністра освіти і науки України та губернатора Луганської області.

27. Факт виїзду позивача на службовому транспорті у м. Сєвєродонецьк та його повернення на цьому ж транспорті 26.08.2016 підтверджують делегати Станично- Луганського району на конференції працівників освіти Луганської області. Голова Станично-Луганської районної державної адміністрації особисто бачив позивача біля місця проведення конференції у м. Сєвєродонецьку.

28. Судами попередніх обставин встановлено, що наведені обставини відповідачем не заперечувались.

29. Разом з тим, приписами частини п`ятої статті 66 Закону N 889-VIII звільнення з посади державної служби може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

30. Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 16.03.2017 № 43-к «Про скасування розпорядження голови райдержадміністрації» було визнані такими, що втратили чинність розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 19.12.2016 № 269 к про застосування до позивача дисциплінарного стягнення за прогул (відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня 09.06.2016).

31. За таких обставин, вважаємо доведеним ту обставину, що відсутня ознака повторності вчинення позивачем протягом року дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону, що унеможливлює застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з посади державної служби.

32. Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

33. Оскільки при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції належним чином обраховано суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає виплаті на користь позивача.

34. За сукупності вищенаведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідачем порушено положення чинного законодавства під час звільнення позивача з посади.

35. На переконання колегії суддів, доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, та не містять належних обґрунтувань правомірності дій відповідача.

36. Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд приходить до висновку, що судами попередніх інстанцій дотримано норми матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваних рішень.

37. На думку колегії суддів, доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки обставин, встановлених судами попередніх інстанцій.

38. За змістом частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

39. Частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

40. З огляду на наведене, касаційна скарга Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

41. Касаційну скаргу Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області залишити без задоволення.

42. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19.08.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 у справі № 812/326/17 за позовом ОСОБА_1 до Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про визнання протиправним та скасування розпорядження від 19.01.2017 № 8-к, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу- залишити без змін.

43. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач І.В. Дашутін

Судді О.О. Шишов

М. М. Яковенко