Справа № 813/1544/18
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №813/1544/18

11 грудня 2019 року

м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Ходань Н.С.,

представник відповідача Цимбор Ю.О

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10), в якому просить суд:

-визнати протиправною відмову відповідача в проведенні перерахунку та раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу в розмірі 70% грошового забезпечення, починаючи з 01.05.2016 з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та зазначених у довідці Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Львівській області №142 від 27.07.2017, а саме: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації грошового забезпечення та здійснити доплату з урахуванням виплачених сум з 01.05.2016.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він проходив службу цивільного захисту на посаді вищого начальницького складу, та є пенсіонером органів внутрішніх справ, якому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 70 % грошового забезпечення. Розмір пенсії розраховано на підставі довідок Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Львівській області для обчислення пенсії, в тому числі довідки про додаткові види грошового забезпечення. На думку позивача, у вказану довідку не було включено такі додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, які дають право на підвищення позивачу пенсії, а саме: матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; матеріальна допомога на оздоровлення; індексація грошового забезпечення, що призвело до зменшення розміру пенсії. В лютому 2018року позивач звернувся до ГУПФ України у Львівській області із заявою відповідно до ч.2 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» про перерахунок пенсії із урахуванням одержаних за період з 01.05.2014 пор 30.04.2016 за останні 24 календарних місяці перед звільненням таких додаткових видів грошового забезпечення, з яких утримано на сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; матеріальна допомога на оздоровлення; індексація грошового забезпечення. Відповідач відмовив у зарахуванні зазначених сум до заробітної плати, з якої обраховувався розмір пенсії, мотивуючи тим, що зазначені виплати носять одноразовий характер. Позивач вважає, що така бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу перерахованої пенсії є протиправною, оскільки порушено вимоги чинного законодавства, а відмовляючи у перерахунку та виплаті перерахованої пенсії, ГУПФ України у Львівській області порушило конституційні права позивача та протиправно відмовило останньому у здійсненні перерахунку пенсії.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що на підставі заяви від 13.05.2011 та наданих уповноваженим структурним підрозділом ГУ МВС України Львівській області документів, зокрема, грошового атестата від 15.05.2016 №17 та довідки про додаткові види грошового забезпечення від 05.05.2016 №132, виданих Управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій у Львівській області Брошку Р.Б., призначена пенсія за вислугу років, відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із розміру заробітної плати. На думку відповідача, щодо інших виплат, включених у довідку № 142 від 27.07.2017, то такі носять одноразовий характер. З огляду на вказане, вважає, що ГУПФ України у Львівській області діяло правомірно. Просить у задоволенні позову відмовити повність.

Суд встановив таке.

ОСОБА_1 в період з 01.09.1993 по 30.04.2016 проходив службу в органах внутрішніх справ, МНС України та ДСНС України, у тому числі з 01.10.2000 перебував на посадах старшого начальницького складу.

З 01.05.2016 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 61% грошового забезпечення, яке складалось з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років - 35%, середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 останніх календарних місяці служби перед звільненням, надбавки за виконання особливо важливих завдань - 50%, премії - 150%.

Відповідно до повідомлення про розмір пенсії (а.с.12), ОСОБА_1 повідомлено, що з 01.01.2018 у розмір його пенсійних виплат, зокрема, враховано посадовий оклад, оклад за військове звання, процентну надбавку за вислугу років 35%, середньомісячну суму додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, надбавку за особливо важливі завдання 50 %, премію 150%. При цьому основний розмір пенсії становить 61% грошового забезпечення (вислуга років 22.)

В лютому 2018 році позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із урахуванням одержаних за період з 01.05.2014 по 30.04.2016 за останні 24 календарних місяці перед звільненням таких додаткових видів грошового забезпечення, з яких утримано на сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; матеріальної допомоги на оздоровлення; індексації грошового забезпечення.

Листом від 28.02.18 №480/Б-20/07.05-06 пенсійний орган відмовив позивачу у перерахунку пенсії з тих підстав, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, індексація заробітної плати не є складовими грошового забезпечення, а тому не враховуються при призначенні пенсії військовослужбовцям.

Не погоджуючись із такими діями відповідача щодо відмови у перерахунку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Ч.1 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.ч.2-3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 1 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Таку правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17.

Ураховуючи наведене, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення не входить до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.

Відтак, позовні вимоги в цій частині є безпідставними, тому задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації, суд зазначає таке.

Відповідно до ст..18 Закону України від 05.10.2000 №2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ч.2 ст. 19 Закону № 2017-ІІІ).

Статтею 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Відповідно до ст.1 цього Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону №2011-ХІІ містить відсилочну норму, суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону № 2011-XII або Закону № 2262-ХІІ.

Зважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону № 2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку № 1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

При цьому, суд зазначає, що позовні вимоги до відповідача в частині перерахунку та виплати пенсії з урахуванням індексації грошового забезпечення є передчасними, оскільки обов`язок призначити (перерахувати) та виплачувати позивачу пенсію в розмірі, обчисленій з грошового забезпечення, до складу якого має бути включена індексація, виникне після складання та направлення Головним управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій у Львівській області до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відповідної довідки, а відтак, не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача перерахувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі 70% грошового забезпечення, то у позовній заяві позивач жодним чином не обґрунтовує підставність застосування саме такої відсоткової ставки грошового забезпечення при призначенні пенсії.

Крім того, як видно з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, вислуга років позивача становить 22 роки.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, підстави для перерахунку пенсії позивачу, виходячи з 70% грошового забезпечення відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, з огляду на що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.12.2019.

Суддя Лунь З.І.