Справа № 280/5160/19
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 грудня 2019 року Справа № 280/5160/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя №325 від 16.11.2009, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 з 05 листопада 2009 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років, період її роботи 12 вересня 2006 року по 05 листопада 2009 року на посаді акомпаніатора Запорізького міського палацу дитячої та юнацької творчості.

Ухвалою суду від 13.11.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні на 09.12.2019. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 11.12.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя №325 від 16.11.2009, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"залишено без розгляду.

Від представника відповідача 06.12.2019 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав викладених у відзиві, зокрема зазначає, що правові підстави для зарахування періоду роботи з 12.09.2006 року по 05.11.2009 року на посаді акомпаніатора Запорізького міського палацу дитячої та юнацької творчості спеціального стажу роботи відсутні, оскільки Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років № 909 не зазначено підприємства, як заклад освіт на якому працювала ОСОБА_1 ,

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

05.11.2009 позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Розпорядженням № 325 від 16.11.2009 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років згідно п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. 2 p. XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Оскільки відповідно до наданих документів позивачем, для призначення пенсії за вислугою років, було встановлено, що загальний стаж роботи позивача складає 31 рік 5 місяців 3 дні, стаж роботи за вислугою років (працівник освіти) складає 22 роки 8 місяців 3 дні. Враховуючи, відсутність необхідного спеціального стажу, який надає право виходу на пенсію за вислугою років, а саме наявність спеціального стажу роботи від 25 до 30 років, незалежно від віку, ОСОБА_1 не має права на призначення пенсії відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Судом встановлено, що при розрахунку стажу роботи за вислугою років, період роботи з 12.09.2006 року по 05.11.2009 року на посаді акомпаніатора Запорізького міського палацу дитячої та юнацької творчості не зараховано, оскільки зазначена посада та найменування закладу, в якому працювала ОСОБА_1 не включено до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

12.08.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою у довільній формі про призначення пенсії за вислугою років на підставі заяви поданої у 2009 році

Відповідач Листом № 1951/Ч-9 від 12.09.2019 повідомив позивачу, що у призначенні пенсії за вислугою років позивачу відмовлено, оскільки період роботи з 12.09.2006 року по 05.11.2009 року на посаді акомпаніатора Запорізького міського палацу дитячої та юнацької творчості позивачу не зараховано, оскільки зазначена посада та найменування закладу, в якому працювала ОСОБА_1 не включено до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Таким чином, у позивача немає необхідного спеціального стажу роботи для призначення пенсії за вислугою років.

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

У відповідності до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2-1 розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їх зверненням з дотриманням умов, передбачених законом України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (надалі Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У відповідності до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач в період з 12.09.2006 року по 05.11.2009 року працювала на посаді акомпаніатора Запорізького міського палацу дитячої та юнацької творчості.

Відмовляючи позивачу у призначені пенсії, відповідач у листі № 1951/У-9 від 12.09.2019 зазначив, що оскільки Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років № 909 не зазначено підприємства, на якому працювала позивач, як заклад освіти, тому правові підстави для зарахування спірного періоду роботи з 12.09.2006 року по 05.11.2009 року на посаді акомпаніатора Запорізького міського палацу дитячої та юнацької творчості спеціального стажу роботи відсутні.

Суд не погоджується із такими твердженнями відповідача та зазначає, що Переліком №909 установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років - у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Статтею 29 Закону України "Про освіту" структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.

Також, згідно ст. 12 Закону України "Про позашкільну освіту" та п.6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 року № 433 передбачено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші). Пунктом 7 вказаного Переліку встановлено, що центр, палац, будинок, клуб художньої творчості дітей, юнацтва та молоді, художньо-естетичної творчості учнівської молоді, дитячої та юнацької творчості, естетичного виховання відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963 віднесено посади: "викладач" всіх спеціальностей, "акомпаніатор", "музичний керівник", "концертмейстер" до педагогічних посад.

Згідно п.3 розд. УIII Прикінцевих положень Закону України "Про позашкільну освіту" до приведення законів України, інших нормативно-правових актів у відповідність до цього Закону вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Конституційний Суд України у п.3.4 рішення від 18.06.2007 року № 4-рп/2007 зазначив, що неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в рішенні від 22.09.2005 року № 5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у рішенні від 22.05.2018 року № 5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

З огляду на наведене вище, суд вважає, що посада яку займав позивач під час своєї трудової діяльності, зокрема, викладач, вчитель, концертмейстер, педагог є працівниками освіти, а тому до пільгового стажу у розумінні п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" повинен зараховуватися стаж роботи позивача на вказаних посадах.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, щодо позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Однак, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне.

Правові і організаційні засади оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 4.1. Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документах» про стаж;

перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з заявою встановленого зразка про призначення пенсії за вислугою років 05.11.2009, що підтверджується матеріалами справи.

Рішення про відмову у призначенні пенсії 2009 року позивач своєчасно не оскаржив, що позбавляє позивача права на призначення пенсії відповідно до заяви від 05.11.2009.

Заява позивача про призначення пенсії від 12.08.2019, не відповідає вимогам визначеним Порядком № 22-1, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, в даній заяві позивач просить призначити та виплачувати пенсію відповідно до заяви від 05.11.2009 року.

Таким чином, позивачем не виконані всі умови, визначені законом, оскільки матеріали справи не підтверджується факт звернення позивача у 20019 році до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та відповідними документами, обов`язковість надання яких передбачена Порядком № 22-1.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги не підлягають задоволенню

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Так як суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, тому судовий збір не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, )- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 12.12.2019.

Суддя О.В. Конишева