Справа № 826/20132/16
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

12 грудня 2019 року № 826/20132/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі
головуючої судді Добрівської Н.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної архітектурно-будівельної інспекції України
третя особа:ОСОБА_2
про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі позивач, ФОП ОСОБА_3 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, третя особа: ОСОБА_2 (далі третя особа, ОСОБА_2 , в якому просить скасувати постанову відповідача від 23.06.2016 року №165/16/10126-13/2306/02/2 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач стверджує, що він не є ані замовником будівництва, ані підрядником з будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а тому не має жодного відношення до будівництва за вказаною адресою, що є підставою для визнання оскаржуваної постанови протиправною та для її скасування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2017 року відкрито провадження у справі та залучено до участі у справі Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача; закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

14.03.2017 року судом постановлена ухвала про відмову позивачу у вжитті заходів забезпечення позову.

У письмових поясненнях по суті позову представник третьої особи просив позов задовольнити, зазначивши при цьому, що висновок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві про те, що ФОП ОСОБА_3 виступав в якості генерального підрядника з будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 , зроблений на підставі поданої ОСОБА_2 декларації про початок виконання будівельних робіт, не відповідає дійсності. Згадана декларація не була прийнята Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, підтвердженням чого є лист від 31.05.2016 року №10/26-40/3105/10. Походження копії договору на виконання будівельних робіт із ФОП ОСОБА_3 з будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 їй не відомо. Будівельні роботи за вказаною адресою не проводилися та будь-які документи щодо виконання таких робіт ні ОСОБА_2 , ні ФОП ОСОБА_3 не складалися. При цьому, як вказує представник третьої особи, генеральним підрядником з будівництва вказаного житлового будинку є ТОВ «Крейн Групп», про що вказано у повторно поданій ОСОБА_2 декларації про початок виконання будівельних робіт. Водночас, під час проведення перевірки перевіряючі не вимагали оригіналів жодних документів та не перевіряли, чи дійсно виконувалися позивачем будівельні роботи.

За результатами розгляду у судовому засіданні питання щодо складу учасників справи судом 07.08.2017 року постановлена ухвала про заміну первинного відповідача Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві належним відповідачем Державною архітектурно-будівельною інспекцією України (далі по тексту також відповідач); виключено Державну архітектурно-будівельну інспекцію України з числа третіх осіб, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

На підставі розпорядження про повторний автоматизований розподіл від 10.10.2017 року №4105 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2017 року визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи №826/20132/16 та вказану справу 17.10.2017 року передано на розгляд судді Добрівській Н.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2017 року прийнято до провадження адміністративну справу №826/20132/16, зобов`язано учасників процесу подати до канцелярії суду всі наявні документи та пояснення, які, на їх думку, мають значення для розгляду даної справи, крім тих, що вже наявні в матеріалах справи, а також призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Разом з тим, 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII, яким внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом викладення його у новій редакції.

Відповідно до пункту 10 підпункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15.01.2018 відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому уповноважений представник проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні, посилаючись на правомірність висновків і рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві з огляду на те, що позивачем здійснювалися будівельні роботи з будівництва житлового будинку за відповідною адресою без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги пункту 2 частини першої статті 34 та частини першої статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також, відповідач вказує, що ФОП ОСОБА_3 виконав будівельні роботи з відхиленням від проекту, а саме: мансарда збудована з відхиленням від проектних рішень, чим порушено вимоги абзацу 4 статті 27 Закону України «Про архітектурну діяльність».

18.01.2018 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу та стягнення правової допомоги в якості судових витрат.

У своїй відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача стверджує про безпідставність висновків посадової особи Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві та не забезпечення останнім об`єктивного та неупередженого здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. Інспектор, на переконання представника позивача, не скористався належним чином наданими йому повноваженнями при здійсненні такого контролю для встановлення реальних порушень, допущених під час будівництва будинку по АДРЕСА_1 .

У підготовчому засіданні 08.02.2018 року судом постановлена ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

08.02.2018 року представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/20142/16. Однак, зважаючи на те, що станом на час розгляду справи по суті рішення у вказаній справі набрало законної сили, дане клопотання втратило свою актуальність, а тому у судовому засіданні 25.04.2018 року відмовлено у його задоволенні.

В судовому засіданні 25.04.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві з урахуванням письмової позиції, викладеної у відповіді на відзив.

Відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, заяв/клопотань до суду не направляв, причини неявки не повідомив.

Третя особа і її представник в судове засідання не з`явились.

За наявності в матеріалах адміністративної справи письмово викладених позицій відповідача і третьої особи, суд прийшов до висновку про можливість розгляду даної справи у відсутність представника відповідача і третьої особи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, суд, на підставі письмової заяви останнього, ухвалив про здійснення розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

18.12.2018 року за результатами розгляду клопотання представника позивача судом постановлена ухвала про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

23.06.2016 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві на підставі акта перевірки від 08.06.2016 року та протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 08.06.2016 року прийнято постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №165/16/10126-13/2306/02/2, якою ФОП ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацу 4 пункту 4 частини третьої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 130 500,00 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що позивач виконує будівельні роботи з відхиленням від проекту на будівництво житлового будинку на АДРЕСА_1 , без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (категорія складності об`єкту будівництва визначена як ІІІ), чим порушено вимоги пункту 2 частини першої статті 34 та частини першої статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Позивач, вважаючи дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 року №294 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №408) затверджено Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (надалі Положення №294), яким визначено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до пунктів 2, 3 названого Положення Держархбудінспекція у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основним завданням Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема:

- здійснення в межах повноважень, визначених законом, державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт;

- здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських держадміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі об`єкти нагляду), під час провадження ними містобудівної діяльності;

- виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві у визначених законодавством випадках.

Згідно підпунктів 2, 3, 5 пункту 4 Положення №294 Держархбудінспекція відповідно до покладених на неї завдань:

- проводить перевірки: відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації;

- видає обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт; усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності об`єктами нагляду; усунення порушень ліцензійних умов провадження видів господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками;

- складає акти перевірок, протоколи про вчинення правопорушень, розглядає справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та справи про адміністративні правопорушення із прийняттям відповідних рішень, накладає штрафи відповідно до закону.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (далі суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначено Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 (надалі Порядок №553).

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням:

1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції;

2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи;

3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об`єкта будівництва.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом (пункту 5 вказаного Порядку).

Відповідно до пункту 7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

- подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

- необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

- виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органу державного архітектурно-будівельного контролю;

- вимога головного інспектора будівельного нагляду Держархбудінспекції щодо проведення перевірки за наявності підстав, встановлених законом;

- звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

- вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Згідно із визначенням, наведеним у частині першій статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI (надалі Закон №3038-VI) державний архітектурно-будівельний контроль це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Таким чином, до повноважень Державної архітектурно-будівельної інспекції України належить проведення позапланових перевірок, зокрема, на підставі звернень фізичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі звернення гр. ОСОБА_2 вх. №10/26-П-0206/4 від 02.06.2016 року 08.06.2016 року посадовою особою Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві проведено позапланову перевірку дотримання гр. ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті з будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1 .

За результатами перевірки встановлено, що згідно з даними Єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів та сертифікатів, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві видала замовникам будівництва гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 дозвіл на виконання підготовчих робіт від 30.09.2010 року №2210 Пд/С.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.12.2012 року №5157 власником земельної ділянки є гр. ОСОБА_2 .

Категорія складності зазначеної будівлі III на підставі класу наслідків такого об`єкта будівництва відповідно до ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва».

Крім іншого, в акті було зафіксовано, що ФОП ОСОБА_3 виконав будівельні роботи з будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1 без отримання декларації про початок виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги пункту 2 частини першої статті 34 та частини першої статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За результатами перевірки був складений акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 08.06.2016 року, видано приписи від 08.06.2016 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а також про зупинення підготовчих та будівельних робіт, та складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 08.06.2016 року, які супровідним листом були від 09.06.2016 року №10/26-3/0906/02/2/Пд направленні на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням.

На підставі вищевказаних документів, ФОП ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацу 4 пункту 4 частини третьої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 130 500,00 грн, про що винесено постанову №165/16/10126-13/2306/02/2.

Оцінюючи встановлені у справі обставини з урахуванням наявних у справі доказів, суд при вирішенні питання щодо правомірності рішення суб`єкта владних повноважень виходить з наступного.

Процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі штрафи), що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» визначено Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року №244 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2013 року №735) (надалі Порядок №244).

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розглядаються такими органами державного архітектурно-будівельного контролю:

1) виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад;

2) структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій;

3) Держархбудінспекцією.

Штрафи накладаються на суб`єктів містобудування юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (далі суб`єкти містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (пункту 3 цього Порядку).

Згідно із пунктами 16, 17 Порядку №244 справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі справа) розглядається посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи.

Справа може розглядатися за участю суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або його уповноваженого представника, експертів, інших осіб.

Відомості про час і місце розгляду справи повідомляються суб`єкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи.

Пунктом 19 Порядку №244 визначено, що доказами у справі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність правопорушення, винність відповідного суб`єкта містобудування в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені дані встановлюються на підставі протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, у разі потреби на підставі пояснень суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, свідків, а також інших документів.

Пунктами 20, 21 Порядку №244 визначено, що посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час підготовки справи до розгляду з`ясовує:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності;

3) чи сповіщено суб`єкта містобудування, щодо якого складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, про час і місце розгляду справи;

4) чи витребувані необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання (за наявності) суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або інших осіб, що беруть участь у справі.

Посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час розгляду справи зобов`язана з`ясувати, чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб`єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із абзацом 11 пункту 7 та пункту 9 Порядку №553 під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Пунктом 13 цього Порядку передбачено, що суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.

Таким чином, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана за три дні до проведення перевірки повідомити суб`єкта містобудування про перевірку. В той же час, на посадову особу органу державного архітектурно-будівельного контролю покладається обов`язок щодо з`ясування всіх обставин, необхідних для розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, зокрема, отримання необхідних доказів, пояснень щодо вини суб`єкта містобудування тощо, за результатами чого складається акт перевірки, в якому викладаються висновки щодо наявності чи відсутності порушень останнього.

Як вбачається з матеріалів справи, посадова особа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві не вчинила жодних дій аби якимось чином поінформувати ФОП ОСОБА_3 про проведення відносно нього позапланової перевірки, пред`явити йому службове посвідчення та направлення на перевірку.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів отримання позивачем акта перевірки та винесених на його підставі припису та протоколу про вчинення правопорушення, оскільки конверт із вказаними документами повернувся без вручення адресату.

Як зазначає позивач, про накладення на нього штрафу, він дізнався із відкритого виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваної постанови ВП №52576863 від 09.12.2016 року.

Окрім того, згаданий відповідачем договір генпідряду на будівництво житлового будинку на АДРЕСА_1 від 16.03.2012 року позивач не підписував та, з його слів і з пояснень представника третьої особи, жодних договірних відносин із ОСОБА_9 ніколи не мав. ФОП ОСОБА_3 не брав на себе жодних зобов`язань з будівництва будинку по АДРЕСА_1 , та відповідно, не виконував жодних робіт із його будівництва.

Даний факт підтверджується також поясненнями представника третьої особи у даній справі, яка є замовником будівництва. В цих поясненнях прямо вказується, що ФОП ОСОБА_3 не укладав договору генпідряду на будівництво житлового будинку на АДРЕСА_1 від 16.03.2012 року та не виконував жодних робіт з будівництва будинку по АДРЕСА_1 .

Більш того, ФОП ОСОБА_3 був зареєстрований як фізична особа-підприємець 10.01.2013 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 09.04.2013 року, а відтак, він не міг укласти 16.03.2012 року як фізична особа-підприємець договір генпідряду, оскільки на дату підписання цього договору статусу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 не мав.

Згідно із статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Стаття 639 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На підтвердження факту існування договору підряду між замовником будівництва ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_3 представником відповідача надано копію письмового договору генпідряду на будівництво житлового будинку на АДРЕСА_1 від 16.03.2012 року, на якому зі сторони ФОП ОСОБА_3 поставлено підпис. Однак, наведене заперечується позивачем, оскільки вказаний підпис йому не належить і не відповідає дійсному підпису ОСОБА_3 , вчиненому на довіреності від 07.12.2016 року, що посвідчена нотаріусом (а.с.23).

Отже, позивач не вчиняв жодних дій спрямованих на укладання такого договору генпідряду на будівництво будинку та на його виконання, а тому відповідно до статей 207, 638 та 639 Цивільного кодексу України такий договір не може вважатись укладеним ФОП ОСОБА_3 та не може спричиняти для нього жодних юридичних наслідків.

Однак, приймаючи постанову від 23.06.2016 року №165/16/10126-13/2306/02/2 про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, орган контролю не з`ясував чи дійсно здійснювалися будівельні роботи ФОП ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 .

Відповідно до абзацу 4 пункту 4 частини третьої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкти містобудування, які виконують будівельні роботи, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання робіт на об`єктах III категорії складності у розмірі дев`яноста мінімальних заробітних плат.

Виходячи із системного аналізу фактичних обставин справи та наявних в матеріалах доказів, беручи до уваги пояснення позивача та третьої особи, а саме, що ФОП ОСОБА_3 не здійснював будівельних робіт на АДРЕСА_1 , що відповідачем не спростовано належними, достатніми та достовірними доказами, відповідно постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 23.06.2016 року №165/16/10126-13/2306/02/2 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацу 4 пункту 4 частини третьої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 130 500,00 грн суд визначає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Оцінюючи правомірність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем суб`єктом владних повноважень правомірності оскаржуваного рішення, невідповідність якого вимогам законодавства встановлена під час розгляду справи. З огляду на зазначене, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Стосовно вимог щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Згідно статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Надаючи оцінку вимозі позивача про відшкодування витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5 120,00 грн судом враховуються складність даної справи, різноманітність правового регулювання спірних правовідносин, змістовність наданих позивачем пояснень, підготовка наданих до суду матеріалів, підготовка представників до усних виступів, а також відсутність змістовних заперечень відповідача у даній частині.

Як зазначено Європейським судом з прав людини у п.268 Рішення по справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (Заява №19336/04): «Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п.30, ECHR 1999-V).».

Аналогічну практику вирішення питання судових витрат застосовано Європейським судом з прав людини і у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пп.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004.

Оцінивши витрати з урахуванням всіх аспектів суд, дослідивши докази на підтвердження їх понесення позивачем, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даної вимоги.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, ч.9 ст.205, ст.ст.139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 23.06.2016 року №165/16/10126-13/2306/02/2.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (номер картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 305 (одна тисяча триста п`ять) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України (, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, телефон НОМЕР_2 ).

Стягнути на користь ОСОБА_3 (номер картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 120 (п`ять тисяч сто двадцять) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України (, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, телефон НОМЕР_2 ).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ст.ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська