Справа № 400/2006/19
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/2006/19

Головуючий в 1 інстанції: Устинов І.А. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв 10 вересня 2019 року
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Запорожана Д.В, Осіпова Ю.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військовій частині НОМЕР_1 , а саме: визнання протиправною бездіяльність щодо відмови провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 року по 08.11.2018 року; зобов`язання провести перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 року по 08.11.2018 року; зобов`язання при проведенні перерахунку та виплаті індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 року по 08.11.2018 року, врахувати базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008 року; зобов`язання подати відповідно до ч.1 ст.371 КАС України звіт щодо виконання рішення суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 та Військовою частиною НОМЕР_1 у справі подано апеляційні скарги, з яких вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому кожен з апелянтів просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, відповідно до позовних вимог та заперечень.

У своїх доводах ОСОБА_1 зазначає, що висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позивних вимог є помилковим, так як індексацію грошового забезпечення необхідно нарахувати та виплатити за період з 01.01.2016 року по 08.11.2018 року. При цьому, сума заборгованості повинна бути виплачена з урахуванням базового місяця підвищення посадового окладу, а саме з 01.01.2018 року.

В свою чергу, у своїх доводах Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позивних вимог є помилковим, так як виплата індексації проводиться при наявності коштів, а тому відсутність відповідних бюджетних асигнувань унеможливлює виконання Військовою частиною НОМЕР_1 обов`язку з її виплати.

Судова колегія вважає, що апеляційні скарги можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та перебував на грошовому забезпеченні у відповідача.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2018 року № 255 позивач з 08.11.2018 року був виключений зі списку особового складу та всіх видів забезпечення та направлений на військовий облік до Первомайського ОМВК Миколаївської області.

Під час проходження служби за період з 01.01.2016 року по 08.11.2018 рік ним отримано грошове забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові види грошового забезпечення.

Проте, при звільненні з військової служби позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 08.11.2018 рік, про що зазначено в грошовому атестаті серії ЗУ № 004492, виданому військовою частиною 13.11.2018 року, в довідці про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії позивачу від 13.11.2018 року № 76/1008 та в довідці від 26.06.2019 року № 82/438 про індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 08.11.2018 рік, що містяться в матеріалах справи.

04.06.2019 року позивач направив відповідачу заяву про перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 01.01.2016р. по 08.11.2018р.

Відповідач листом від 21.06.2019 року за № 82/424 відмовив позивачу в задоволенні вказаної вище заяви, посилаючись на відсутність фінансування з державного бюджету.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. При цьому, суд першої інстанції врахував факт підвищення грошового забезпечення з 01.03.2018 року та зміни базового місяця його індексації.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII).

Нормами Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону № 1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок №1078).

Згідно з пунктом 11 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році - 103 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги доводи Військової частини НОМЕР_1 стосовно відсутності видатків на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовців за 2016-2018 роки, і, як наслідок, відсутності підстав для виплати позивачу індексації грошового забезпечення, з огляду на таке.

Так, відсутність на рахунках Військова частина НОМЕР_1 коштів для виплати індексації грошового забезпечення не є саме по собі належним доказом неможливості здійснення вказаних виплат, оскільки відповідачем не доведено, що у бюджеті відповідного рівня, з якого здійснюється відповідне фінансування, кошти на індексацію грошового забезпечення відсутні.

Крім того, Військовою частиною НОМЕР_1 не надано доказів того, що останньою надсилалися до вищестоящого органу запити щодо виділення додаткових коштів для виплати військовослужбовцям індексації грошового забезпечення.

При цьому, відповідно до ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних вище нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №825/874/17.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності посилання Військової частини НОМЕР_1 на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, згідно яких визначено не нараховувати індексацію до окремого роз`яснення.

Як вже зазначалось, обов`язок здійснення індексації грошових коштів (грошового забезпечення) населення визначений Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». В свою чергу, роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України мають лише рекомендаційний характер, а тому не можуть бути підставою для не нарахування та не виплати позивачу індексації.

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо відмови провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення, зобов`язання провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018 року, затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позивних вимог щодо здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

В свою чергу, встановлення місяця підвищення (базового місяця) у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282 належить до повноважень відповідача, а тому вимога про зобов`язання при проведенні перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення врахувати базовий місяць 01.01.2008 року є необґрунтованою.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказані апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Запорожан Д.В. Осіпов Ю.В.