Справа № 462/5858/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12610/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Большакової О.О., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 листопада 2019 року у справі № 462/5858/19 (рішення ухвалено в м. Львові. головуючий суддя Постигач О.Б.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 12.09.2019 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову серії ЕАВ №1491640 про накладення на нього адміністративного стягнення та стягнути з відповідача 5000 грн. моральної відповідальності.

В обґрунтування позову зазначає, що 05 вересня 2019 року після 23.50 год він прямував по вул. Степана Бандери 83В, м. Тернопіль на автомобілі Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 з причепом КНОТТ 95-40-20 д.н.з. НОМЕР_2 . Його зупинили працівники поліції пояснивши причину зупинки тим, що на причепі погано освічується номерний знак, не світить лампочка. Проте, коли він вийшов з машини і показав працівникам поліції, що підсвітка є справною і все працює, вони попросили надати документи водія. Після перевірки всіх документів поліцейський повідомив, що він не має права керувати транспортним засобом з причепом, оскільки у нього відсутня відповідна категорія, після чого склав протокол про адміністративне правопорушення.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Постанову від 06 вересня 2019 року серії ЕАВ №1491640 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , винесену старшим сержантом поліції Кульчицьким Володимиром Ігоровичем 1 батальйону 1 роти УПП в Тернопільській області - скасовано та провадження у справі закрито. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив ПДР України. Окрім того, вказує, що в ході спілкування позивачу повідомлено, що причиною його зупинки, окрім порушення ПДР України, була підозра працівників поліції щодо вчинення водієм транспортного засобу адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом без посвідчення водія на право керування відповідної категорії. Оскільки, позивач керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 з причепом КНОТТ 95-40 20 д.н.з НОМЕР_2 , який мав більшу масу, ніж автомобіль, до якого він був прикріплений, що візуально дало підстави вважати, що для керування вказаними транспортними засобами потрібна категорія BE, що відповідно, підтверджує факт правомірного зупинення позивача.

Зазначає, що позивач не мав права керування транспортним засобом з причепом, оскільки у посвідченні водія на право керування транспортним засобом відсутня відповідна для цього категорія ВЕ.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні позивач заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 06.09.2019 щодо позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в атоматичному режимі серії ЕАВ №1491640, згідно якої 05.09.2019 о 23:48 год. на проспекті Степана Бандери, 83В у м. Тернополі, він керував транспортним засобом із причепом КНОТТ 95-4020 д.н.з. НОМЕР_2 , не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії ВЕ, чим порушив п. 2.1.а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Не погоджуючись із постановою про накладення на нього адміністративного стягнення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження законності зупинки транспортного засобу позивача, відтак постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Позивач по справі не погоджується з винесеною щодо нього постановою, та вказує, що відповідач не мав законних підстав для зупинки його автомобіля та перевірки документів.

Згідно з пунктом 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

За змістом підпункту «а» пункту 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив ПДР.

Положеннями статті 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Підпунктом «ґ» пункту 2.1 розділу 2 ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Приписами підпункту «а» пункту 2.4 ПДР визначено, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України).

Частина перша статті 126 КУпАП передбачає, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведених вище норм чинного законодавства видно, що на водія покладено обов`язок мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та пред`являти їх для перевірки на виконання розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

При цьому, виключний перелік підстав за яких поліцейський може зупинити транспортний засіб передбачено у ст.35 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Тобто, лише за наявності факту порушення водієм Правил дорожнього руху зупинка транспортного засобу є законною, і лише з дотриманням таких умов у інспектора поліції виникає право на реалізацію повноважень вимагати у особи пред`явлення нею документів, зокрема посвідчення водія.

Судом встановлено, що позивача зупинили працівники поліції пояснивши причину зупинки тим, що на причепі погано освічується номерний знак, а саме не світить лампочка.

Проте, як вказує позивач підсвітка була цілком справною і все працювало, тоді працівники поліції попросили надати документи водія, після перевірки яких поліцейський повідомив, що він не має права керувати транспортним засобом з причепом, оскільки у нього відсутня відповідна категорія, після чого склав протокол про адміністративне правопорушення.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з п. 11 ч.1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд;4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

Відповідно до ст.40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За визначенням статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Колегією суддів оглянуто відеозапис з нагрудного відео реєстратора, з якого видно, що на прохання ОСОБА_1 пояснити причини зупинки його автомобіля працівник поліції відповів: «просто так».

При цьому, факт наявності будь якої несправності відповідачем не доведений, такий не зафіксований на відеозаписі, а інших даних, відомостей чи обставин, які б обгрунтовували законні підстави зупинки транспортного засобу позивача даний відеозапис не містить.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимога інспектора поліції до ОСОБА_1 про надання посвідчення водія відповідної категорії за відсутності факту притягнення його до відповідальності за інше правопорушення, не може вважатися законною.

Відтак, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, отже апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 243, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 листопада 2019 року у справі № 462/5858/19 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар