Справа № 300/2173/19
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" грудня 2019 р. справа № 300/2173/19
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 06.11.2019 звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій в частині встановлення позивачу щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без врахування 3 років 4 місяців роботи на посаді стажиста судді в Городенківському районному суді Івано-Франківської області в період з 02.08.1993 по 02.12.1996 та зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці 3 роки 4 місяці роботи на посаді стажиста судді в Городенківському районному суді Івано-Франківської області та з 03.10.2016 нарахувати і виплатити позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до статті 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в розмірі 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги мотивовано тим, що на письмове звернення позивача щодо перерахунку довічного грошового утримання відповідачем надана відповідь за №946/К-15 від 09.08.2019 про відмову у зарахуванні роботи на посаді стажиста судді в Городенківському районному суді Івано-Франківської області в період з 02.08.1993 по 02.12.1996 до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці, у зв`язку з відсутністю в матеріалах пенсійної справи довідки про стаж роботи з урахуванням періоду роботи на посаді стажиста, а також у зв`язку з тим, під час роботи позивача суддею їй не встановлювалась надбавка за вислугу років з урахуванням спірного періоду роботи на посаді стажиста. Вважає таку відмову протиправною та такою, що порушує її право на довічне грошове утримання у належному розмірі, тому просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
04.12.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.47-53), відповідно до якого відповідач заперечив проти позову, просив відмовити в задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (чинного на момент виникнення спірних відносин) не передбачена посада стажисті судді. Крім того, звернув увагу, що територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області видано довідку від 16.07.2019 №03-29/703/19, в якій зазначається, що в територіального управління відсутні підстави для видачі довідки про зарахування до державної служби перебування стажистом в Городенківському районному суді Івано-Франківської області. У зв`язку з наведеним, відповідач стверджує про відсутність підстав для зарахування роботи на посаді стажиста судді в Городенківському районному суді Івано-Франківської області в період з 02.08.1993 по 02.12.1996 та збільшення щомісячного довічного грошового утримання.
Також у поданому відзиві на позов відповідач просив розглядати дану справу з повідомленням (викликом) сторін, однак ухвалою суду від 11.12.2019 вказану заяву залишено без задоволення.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши і оцінивши подані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
Згідно постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» №1600-VIII від 22.09.2016 у зв`язку з поданням заяви про відставку звільнено з посади суддю Городенківського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 (а.с. 21-32).
Із записів трудової книжки НОМЕР_1 від 04.08.1977 вбачається, що позивач з 02.08.1993 по 10.12.1996 працювала на посаді стажиста Городенківського районного суду. 03.12.1996 - призначена на посаду судді Заліщицького районного суду. (а.с. 14-17).
Окрім того, відповідно до довідки №3725/08-1432, виданої 12.07.2019 Головним територіальним управлінням юстиції в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 (прізвище ОСОБА_3 змінено на ОСОБА_4 ) з 02.08.1993 по 10.12.1996 працювала на посаді стажиста Городенківського районного суду Івано-Франківської області з оплатою 75 відсотків посадового окладу судді (а.с. 40).
За результатом розгляду зави позивача про зарахування до стажу його роботи на посаді стажиста Городенківського районного суду Івано-Франківської області, відповіддю №946/К-15 від 09.08.2019 відповідач відмовив у зарахуванні даного періоду до стажу роботи позивача на посаді судді (а.с.12, 13, 25).
Вважаючи, що такою відмовою порушено право на довічне грошове утримання у належному розмірі, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Вирішуючи даний спір, суд виходив з наступного.
На момент звільнення ОСОБА_1 у відставку (03.10.2016) та призначення їй щомісячного довічного грошового утримання був чинним Закон України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016.
Відповідно пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Таким чином, спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20 грудня 2018 року у справі №751/7138/17.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За правилами частини першої статті 120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI, в редакції чинній на час подання позивачем заяви про відставку, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Згідно із вимогами статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI, в редакції до 28.03.2015 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів".
Згідно абзацу 2 частини 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-XII (який діяв на час роботи позивача на посаді судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Згідно пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону № 1798-VIII від 21.12.2016), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Обчислення стажу державної служби за час розглядуваного періоду здійснювалось відповідно до Закону України "Про державну службу", Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), та додатку до нього.
Згідно статті 1 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.
Статтею 2 цього Закону визначено, що посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.
Відповідно до пункту 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, прокуратури, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.
Статтею 67 Закону УРСР "Про судоустрій" від 05.06.1981 №2022-Х (в редакції Закону від 05.06.1981) було передбачено, що структура і штатна чисельність апарату районного (міського) народного суду затверджуються начальником відділу юстиції виконавчого комітету обласної, Київської міської Ради народних депутатів у межах штатної чисельності і фонду заробітної плати, встановлених Міністром юстиції Української PCP.
Тобто, організаційне керівництво (в тому числі і питання кадрового забезпечення) районними (міськими) народними судами у розглядуваний період із 02.08.1993 по 02.12.1996 здійснювалося відповідними відділами юстиції виконавчого комітету відповідних обласних Рад чи обласних державних адміністрацій.
Судом встановлено, що позивач з 02.08.1993 зарахована на посаду стажиста Городенківського районного суду, згідно наказу №02-7/36 від 30.07.1993, з виплатою заробітної плати в розмірі 75% посадового окладу судді та 10.12.1996 звільнена з посади стажиста, на підставі наказу №02-7/70 від 11.12.1996, що підтверджується трудовою книжкою позивача БТ НОМЕР_2 від 04.08.1977 та довідкою №3725/08-1432, виданою 12.07.2019 Головним територіальним управлінням юстиції в Івано-Франківській області (а.с.14-17, 40).
Питання проходження стажування випускниками вищих навчальних закладів в цей період регулювалися такими законодавчими актами колишнього Союзу PCP та УРСР, як: постанова Ради міністрів СРСР від 18.07.1972 №535 "Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні", Положенням про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженим Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати, Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973.
Так, в підпункті 4.2 пункту 10 зазначеної вище Постанови №535 від 18.07.1972 було визначено, що випускники вищих навчальних закладів для набуття необхідних практичних навичок проходять за місцем розподілення на підприємствах і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну платню відповідно штатного розкладу. Загальне керівництво стажуванням покладається на галузеві міністерства і відомства, в веденні яких перебувають ці підприємства, організації та установи.
Відповідно до пункту 1 Положення про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженого Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973, також передбачалось, що молоді спеціалісти, які закінчили вищи навчальні заклади, проходять за місцем розподілення на підприємствах, в організаціях і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну плату згідно штатного розкладу.
Пунктами 5, 15 цього Положення передбачалось, що час стажування зараховується в трирічний строк роботи молодого спеціаліста за місцем розподілу. Під час стажування молодий спеціаліст: користується всіма правами і пільгами, встановленими для працівників цього підприємства (організації, закладу) які обіймають аналогічну посаду; несе обов`язки, покладені на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку; виконує функціональні обов`язки щодо займаної посади, визначеними відповідними інструкціями і положеннями, з урахуванням індивідуального плану.
Як вже зазначалося вище, відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управлінь, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.
Пунктом 3 цього Порядку №283 було передбачено, що до стажу державної служби включається також робота на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звільнена з посади стажиста Городенківського районного суду у зв`язку з призначенням її з 03.12.1996 суддею Заліщицького районного суду, згідно наказу №135 к від 29.10.1996, тобто при просуванні по службі вона зайняла посаду державного службовця (а.с. 14-17).
Згідно з пунктом 4 Порядку №283, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 14.11.2018 у справі №819/1550/16.
Враховуючи вищевикладене, до загального стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на отримання щомісячного грошового утримання належить враховувати період роботи позивача на посаді стажиста Городенківського районного суду Івано-Франківської області з 02.08.1993 по 10.12.1996.
Що стосується посилань відповідача на довідку територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 16.07.2019 №03-29/703/19, в якій зазначається, що в територіального управління відсутні підстави для видачі довідки про зарахування до державної служби перебування стажистом в Городенківському районному суді Івано-Франківської області, суд звертає увагу, що така відмова територіального управління мотивована відсутністю повноважень на ведення кадрового діловодства та відсутністю особових справ суддів, у зв`язку з чим не можливо видати довідку про зарахування до державної служби певного періоду. Натомість питання щодо наявності чи відсутності права позивача на зарахування спірного періоду не розглядалось.
Також суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо відсутності підстав для зарахування спірного періоду роботи стажистом до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці у зв`язку з тим, що під час роботи позивача суддею, їй не встановлювалась надбавка за вислугу років з урахуванням такого періоду роботи стажистом, з огляду на те, що неврахування до вислуги років роботи на посаді стажиста у минулому під час роботи ОСОБА_1 суддею, не позбавляє права останньої у зарахуванні спірного періоду при розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці за умови встановлення правових підстав для такого зарахування.
Враховуючи, що до звернення до відповідача із заявою щодо перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням періоду роботи на посаді стажиста судді, ОСОБА_1 отримувала довічне грошове утримання в розмірі 84% суддівської винагороди при наявності стажу 22 роки 1 місяць, що не заперечується відповідачем, розрахунок стажу позивача з урахуванням періоду роботи тривалістю 3 роки 4 місяці на посаді стажиста судді в Городенківському районному суді Івано-Франківської області в період з 02.08.1993 по 02.12.1996 становить 25 років 4 місяці, що в свою чергу дає право на призначення позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди.
Таким чином, на підставі вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 гривень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в частині встановлення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання в меншому розмірі без врахування 3 років 4 місяців роботи на посаді стажиста судді в Городенківському районному суді Івано-Франківської області в період з 02.08.1993 по 02.12.1996.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці 3 роки 4 місяці роботи на посаді стажиста судді в Городенківському районному суді Івано-Франківської області.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 03.10.2016 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до статті 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в розмірі 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням виплачених сум.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач - ОСОБА_1 : ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області: код 20551088, вул. Січових Стрільців, 15 м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Главач І.А.