Справа № 640/972/19
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 грудня 2019 року № 640/972/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Університет Державної фіскальної служби України в особі Науково-дослідного інституту фіскальної політики

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов"язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 наукову пенсію з дати права на пенсію, з 03.04.2006 та про зобов"язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві отримати від НДІ фінансової політики довідку про заробітну плату в сучасних ставках.

В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві протиправно відмовлено у призначенні йому наукової пенсії, оскільки його науково-педагогічний стаж складав більше 30 років.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач посилається на закони України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про наукову і науково-технічну діяльність» та зазначає, що ОСОБА_1 до управління із заявою встановленого зразка про призначення пенсії як наукового працівника не звертався та з 03.05.2006 йому призначено пенсію за віком, оскільки за станом на 2006 рік призначення наукової пенсії здійснювалось за умови звільнення з посади наукового працівника за винятком осіб, які працюють за строковим трудовим договором (контрактом), що укладений після досягнення пенсійного віку.

Одночасно відповідач зазначає про пропуск позивачем строку звернення до суду.

При цьому, суд зазначає, що питання дотримання строків звернення до суду вирішено судом під час вирішення питання щодо відкриття провадження у справі. Судом прийнято до уваги неодноразовість звернення позивача до відповідача та з урахуванням того, що в даному випадку бездіяльність суб`єкта владних повноважень є видом пасивної поведінки та має триваючий характер, що не дає можливості встановлення конкретної дати, від якої можливо обчислювати строк звернення до суду.

Третьою особою пояснення по суті заявлених позовних вимог не надані.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 03.05.2006 отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як зазначає позивач, після призначення пенсії за віком він неодноразово звертався до органів Пенсійного фонду із заявами щодо повідомлення причин не призначення наукової пенсії, враховуючи що його науково-педагогічний стаж складав більше 30 років.

Листом від 26.04.2017 за № 9462/02/Б-666/1 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно повідомило позивача, що відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (чинний до 15.01.2016) передбачено, що право на призначення пенсії відповідно до цього Закону поширюється на всіх осіб, які вийшли на пенсію до набрання чинності цим Законом та мають стаж наукової роботи, передбачений частиною другою цієї статті. Призначення пенсій таким працівникам здійснюється відповідно до частин третьої-сьомої цієї статті з дня звернення за призначенням пенсії та за умови звільнення з посади наукового (педагогічного) працівника, за винятком осіб, які працюють за строковим трудовим договором (контрактом), що укладений після досягнення пенсійного віку. В листі зазначено, що за повідомленням Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_1 із відповідною заявою про призначення пенсії за віком відповідно до норм статті 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» не звертався.

Листом від 31.05.2017 за № 12495/02/Б-666/2 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що за даними трудової книжки на 2006 рік до стажу наукової роботи орієнтовно, можливо було зарахувати наступні періоди роботи, за умови звільнення та надання довідок, які підтверджують науковий стаж роботи:

з 30.07.1970 по 18.03.1971;

з 29.03.1971 по 25.08.1977;

з 13.10.1978 по 16.01.1981;

з 17.01.1981 по 20.06.1997;

з 23.06.1997 по 23.03.2000;

з 30.03.2000 по 08.09.2000;

з 09.09.2000 по 02.10.2006.

Також в листі зазначено, що згідно даних по особовому рахунку № НОМЕР_1 була нарахована пенсійна виплата за період з 03.05.2006 по 31.12.2006 та відомість у грудні 2006 року, яка нараховувалася щомісячно на відомість для виплати через поштове відділення. Оскільки з грудня по травень 2007 року позивач не отримував кошти, тому виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було припинено. В липні 2009 року виплату пенсії поновлено з 03.05.2006. Заборгованість пенсійної виплати за період з 03.05.2006 по 30.06.2009 виплачено відповідно до норм статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 37 Закону України від 26.11.2015 № 848-VIII "Про наукову і науково-технічну діяльність" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці.

Пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", після досягнення чоловіками 62 років за наявності стажу наукової роботи не менш як 20 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності стажу наукової роботи не менш як 15 років. До досягнення віку, встановленого цим абзацом, право на пенсію за віком мають чоловіки - наукові (науково-педагогічні) працівники 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

60 років - які народилися до 31 грудня 1952 року включно;

60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року до 31 грудня 1953 року включно;

61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року до 31 грудня 1954 року включно;

61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року до 31 грудня 1955 року включно.

Пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до статті 35 цього Закону та частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування (внески).

Для обчислення пенсії враховується заробітна плата наукового (науково-педагогічного) працівника за весь період страхового стажу на посадах наукового (науково-педагогічного) працівника, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо період страхового стажу на посадах наукового (науково-педагогічного) працівника, починаючи з 1 липня 2000 року, становить менш як 60 календарних місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата за основним місцем роботи за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу на посадах наукового (науково-педагогічного) працівника підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців підряд, за умови що зазначений період становить не більш як 10 відсотків тривалості наукового стажу.

У будь-якому разі період, за який враховується заробітна плата, з урахуванням виключення, передбаченого цим Законом, не може бути меншим за 60 календарних місяців.

Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників установ, організацій, підприємств, вищих навчальних закладів, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 31 і 32 цього Закону.

Для обчислення заробітку під час призначення пенсії науковому (науково-педагогічному) працівнику застосовується середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

При цьому заробіток для обчислення пенсії не може перевищувати граничної суми заробітку (доходу), з якої справляється збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зокрема, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Статтею 45 вказаного Закону передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, територіальним органом Пенсійного фонду України не заперечено права позивача на перехід пенсії за віком призначеної згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно з Законом України "Про наукову та науково-технічну діяльність".

Проте, позивач із заявою про перехід пенсії за віком призначеної згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно з Законом України "Про наукову та науково-технічну діяльність" до відповідача не звертався. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

При цьому, позивач не оскаржує дії/бездіяльність відповідача по не переведенню його пенсії з одного виду на інший, а просить суд зобов`язати відповідача призначити йому наукову пенсію з 03.04.2006.

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки позивач вже отримує пенсію за віком призначеної згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підстави для повторного призначення пенсії за віком згідно з Законом України "Про наукову та науково-технічну діяльність" відсутні.

Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що пенсія позивачу за віком призначена з 03.05.2006, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви позивача. У разі незгоди з видом призначеної пенсії позивач був наділений правом оскаржити дії відповідача до суду у 2006-2007 роках, проте своїм правом не скористався.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що відповідно до доводів відповідача, в 2006 році позивачу не було призначено пенсію згідно з Законом України "Про наукову та науково-технічну діяльність", оскільки на дату призначення пенсії позивач не був звільнений з посади наукового (педагогічного) працівника, що було передбачено положеннями статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (чинний до 15.01.2016), а не в зв`язку з відсутністю стажу наукової роботи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права. Позивачу з метою відновлення свого права на отримання наукової пенсії необхідно звернутися до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із відповідною заявою про перехід з одного виду пенсії на інший.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (ст. 55 Конституції України).

Проте, в межах даної справ судом не встановлено наявність порушеного права позивача діями/бездіяльністю відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева