Справа № 824/1102/19-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 р. м. Чернівці справа № 824/1102/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить :

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області від 19.06.2019 року №403 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни у виді звільнення зі служби в поліції та від 20 червня 2019 року №83 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області та стягнення заробітної плати на користь ОСОБА_1 в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що не погоджується із оскаржуваними наказами, оскільки дисциплінарна комісія дійшла необгрунтованого висновку про наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку та підстав для звільнення зі служби в поліції.

Також, позивач вказував, що відповідач не врахував фактичних обставин справи і дійшов помилкового висновку про відсутність позивача на службі 12 червня 2019 без поважних причин. У рапорті позивача поданого 10 червня 2019 року начальнику Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, вбачається, що начальником відділення поліції Явніцьким М.Т . було дозволено ОСОБА_1 виїзд за межі області 12 червня 2019 року у зв`язку з сімейними обставинами, про що свідчить відповідна резолюція на рапорті. Окрім того, 12.06.2019 року позивач неподалік місцезнаходження ГУНП у Чернівецькій області зустрівся з інспектором сектору контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи УПД ГУНП в Чернівецькій області для передачі службових документів, що свідчить про поважність причин відсутності. Враховуючи викладені обставини, дані факти свідчать в упередженості при проведенні службового розслідування.

23.10.2019 р. Головне управління національної поліції в Чернівецькій області (далі - відповідач, ГУНП в Чернівецькій області) не погоджуючись із поданим позовом подав до суду відзив, в якому вказував, що за результатом проведення службового розслідування було встановлено, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, який несумісний з подальшим проходженням ним служби на займаній посаді, оскільки, позивач вчинив дії, що підривають авторитет поліції, допустив порушення, що мають дискредитуючий характер, підриває рівень довіри населення до поліції. Допущення позивачем вчинення кримінально-караних діянь свідчить про його невідповідність займаній посаді, а тому оскаржувані накази є правомірними.

30.09.2019 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №824/1102/19-а відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання по справі на 09:00 год. 09.10.2019 р.

09.10.2019 в судовому засіданні судом винесено ухвалу про визнання причин пропуску звернення до суду поважними. Окрім того, судом оголошено перерву для надання часу для підготовки відзиву на позов до 23.10.2019 р.

23.10.2019 р. судом оголошено перерву для надання додаткових доказів до 04.11.2019 р.

04.11.2019 р. судом оголошено перерву для надання додаткових доказів та виклику свідків до 18.11.2019 р. Окрім того, в судовому засіданні ухвалою занесеною до протоколу судового засідання закінчено підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті.

18.11.2019 р. судом оголошено перерву для надання додаткових доказів та виклику свідків до 25.11.2019 р.

03.12.2019 р. позивачем подано до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, за його відсутності. Вказував, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача також подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, за його відсутності. Вказував, що проти позовних вимог заперечує повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 194 КАС України та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Суд заслухавши вступне слово учасників, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

Старший лейтенант поліції ОСОБА_1, закінчив Львівський державний університет внутрішніх справ, в органах внутрішніх справ з 25.05.2006 р. по 06.11.2015 р., в Національній поліції України з 07.11.2015 р., з грудня 2016 р. по день звільнення проходив службу на посаді інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області.

10.06.2019 року інспектор з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старший лейтенант ОСОБА_1 подав рапорт на ім`я начальника Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області майора поліції Явніцького С.Т. про надання дозволу 12.06.2019 року виїзду за межі області у зв`язку з сімейними обставинами. 10.06.2019 року начальником Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області майором поліції Явніцьким С.Т. дозволено 12.06.2019 року виїзд за межі області у зв`язку з сімейними обставинами (а.с. 35).

12.06.2019 р. заступник начальника УКЗ ГУНП в Чернівецькій області начальник відділу ІОС ГУНП в Чернівецькій області полковник поліції Горбан М.К., звернувся із доповідною запискою по факту події за участю особового складу до начальника ГУ Національної поліції в Чернівецькій області генерала поліції третього рангу Дмитрієва А.А. щодо призначення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни. А саме повідомив, що слідчими Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, спільно з працівниками ДВБ НП України, управління захисту економіки в Хмельницькій області, за участю працівників СБУ України та "Корд", під процесуальним керівництвом Генеральної прокуратури України, в рамках розслідування кримінального провадження №0000740, розпочатого 24.07.2018 року за ч.2 ст.28 та ч.4 ст.368 КК України, в м. Кам`янець - Подільський Хмельницької області, було затримано інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта ОСОБА_1, який перебував на службі, без однострою та вогнепальної зброї (а.с.161).

12.06.2019 року начальником управління кадрового забезпечення ГУНП в Чернівецькій області полковником поліції Федорюком Г.Й. інформаційною довідкою №2960/123/12/01-2019 про правопорушення або подію повідомлено начальника Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України генерала поліції третього рангу Хоменко О.В. (а.с. 159).

12.06.2019 року складено акт, про те що інспектор з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старший лейтенант ОСОБА_1 у період часу з 09:00 год. по 18:00 год. 12.06.2019 року не виходив на службу без поважних причин, чим допустив прогул (а.с. 163).

12.06.2019 року наказом начальника генерала поліції третього рангу НП України ГУНП в Чернівецькій області Дмитрієвим А.А. №727 "Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії" призначено службове розслідування та доручено проведення службового розслідування дисциплінарній комісії (а.с.42).

14.06.2019 року заступник начальника УКЗ ГУНП в Чернівецькій області начальник відділу ІОС ГУНП в Чернівецькій області полковник поліції Горбан М.К., звернувся із доповідною запискою до начальника ГУНП в Чернівецькій області генерала поліції третього рангу Дмитрієва А.А. про проведення службового розслідування у зв`язку з не виходом на службу інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта ОСОБА_1 у період часу з 09:00 год. по 18:00 год. 12.06.2019 року (а.с. 162).

14.06.2019 року наказом начальника генерала поліції третього рангу НП України ГУНП в Чернівецькій області Дмитрієвим А.А. №747 "Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії" призначено службове розслідування та доручено проведення службового розслідування дисциплінарній комісії щодо відсутності ОСОБА_1 у період часу з 09:00 год. по 18:00 год. 12.06.2019 року (а.с. 158).

За наслідками службового розслідування складено висновок, який затверджено 19.06.2019 р. начальником Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Дмитрієвим А.А. (а.с. 205 - 213 ).

Під час службового розслідування встановлено, що 12.06.2019 р., близько 15:00 год., слідчими Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, спільно з працівниками ДВБ НП України, Управління захисту економіки в Хмельницькій області ДЗЕ НПУ, за участю працівників СБУ України та "КОРД", під процесуальним керівництвом Генеральної прокуратури України, в рамках розслідування кримінального провадження №000740, розпочатого 24.07.2018 р. за ч. 2 ст. 28 та ч. 4 ст. 368 КК України, у м. Камянець-Подільському Хмельницької області, було затримано інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, який перебував на службі, без однострою та вогнепальної зброї.

Попередньо встановлено, що ОСОБА_1 нібито вступив у злочинну змову з посадовими особами органів місцевого самоврядування Путильського району, які вимагали від підприємця з Хмельниччини 500000,00 доларів США неправомірної вигоди за надання у власність 100 га землі на території Путильського району Чернівецької області.

Посадовці Путильської районної ради, а саме депутат та в.о. голови сільської об`єднаної територіальної громади, мали намір надати землю підприємцю із земель запасу шляхом складання фіктивних заповітів від померлих осіб, а працівники поліції у свою чергу нібито повинні були вирішити питання щодо впорядкування документації на відчуження земельних ділянок.

При передачі раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 200000,00 доларів США посадовцю Путильської районної ради, а також поліцейського ОСОБА_1 , було затримано. Предмет неправомірної вигоди вилучено.

Під час проведення службового розслідування Дисциплінарною комісією ГУНП встановлено, що 12.06.2019 р., в період часу з 09:00 год. по 18:00 год., ОСОБА_1 не вийшов на службу без поважних причин та в особистих справах виїхав за межі гарнізону (Чернівецька область), що свідчить про вчинене ОСОБА_1 порушення службової дисципліни.

Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 не виявлено. Обставини, що обтяжують відповідальність позивача - умисні дії порушника та підрив авторитета поліції в очах громадськості.

Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що за порушення вимог п.п. 4,8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.1 ч.1. ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", до інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

За порушення вимог п.п. 4,8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.1 ч.1. ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", до інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, про що 19.06.2019 р. відповідачем прийнято наказ №403 (а.с. 214).

Також, згідно наказу №83 о/с від 20.06.2019 р. старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 відповідно до ст.77 ЗУ "Про національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції накладеного відповідного до Дисциплінарного статусу Національної поліції України). (а.с. 216).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон України № 580-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України № 580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ст.3 Закону України № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст.17 Закону України № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно до ч.1 ст.18 Закону України № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.19 Закону України № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут НП України).

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту НП України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з ч.2 ст.1 вказаного Статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до п.п.4,8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту НП України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону України № 580-VIII, зобов`язує поліцейського, зокрема, безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону та знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

Згідно ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Приписами ст. 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Частиною 15 вказаної статті визначено, що за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до ст. 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Приписами ст. 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:

1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

2) підстава для призначення службового розслідування;

3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;

4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;

5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка;

3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;

4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника. Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є:

1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння;

2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення;

3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього;

4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку;

5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Отже, з огляду на викладене вище, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого і є саме з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Крім того суд звертає увагу, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, а звільнення як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

У постановах Верховного Суду України від 29.09.2015 р. (справа № 21-1288а15) та від 20.10.2015 р. (справа № 21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників поліції пов`язані, насамперед, із низкою моральних вимог, які ставляться до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Тому під вчинками, що дискредитують звання працівника органів поліції, необхідно розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою поліції у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції та безпосередньо органів поліції.

До таких вчинків, необхідно віднести: вчинення злочину, встановленого вироком суду, що набрав законної сили; скоєння корупційного діяння як різновиду адміністративного правопорушення; систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби в поліції; систематичне поширення компрометуючої інформації за допомогою засобів мас-медіа. Разом з тим, зазначений перелік не є вичерпним і в кожному окремому випадку необхідно враховувати чи є вчинок дискредитуючим у сукупності з конкретними обставинами, під час яких такий вчинок був зроблений працівником поліції.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних наказів був висновок службового розслідування, який затверджений начальником ГУНП у Чернівецькій області 19.06.2019 року.

Зі змісту вказаного висновку службового розслідування судом не встановлено вчинення позивачем конкретних дій чи бездіяльності, що містять ознаки дисциплінарного проступку чи свідчать про невиконання ним службових обов`язків.

Фактично, у висновку службового розслідування наведено обставини, які встановлені в рамках розслідування у кримінальному провадженні №0000740 від 24.07.2018 за ч.2 ст.28 та ч.4 ст. 368 КК України та у вчиненні позивачем порушення службової дисципліни, що виразилось у невиході останнім на службу. При цьому, пояснення, які надавались посадовими особами ГУНП у Чернівецькій області та наведені у висновку службового розслідування містять дані про вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді невиходу ОСОБА_1 на службу, однак, не було взято до уваги, що позивачем було подано рапорт на ім`я начальника Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області майора поліції Явніцького С.Т. про надання дозволу 12.06.2019 року виїзду за межі області у зв`язку з сімейними обставинами. 10.06.2019 року начальником Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області майором поліції Явніцьким С.Т. дозволено 12.06.2019 року виїзд за межі області у зв`язку з сімейними обставинами.

Окрім того в якості свідків було допитано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7

ОСОБА_4 надала суду пояснення, відповідно до змісту яких зазначила, що 12.06.2019 року остання зустрічалась з ОСОБА_1 біля приміщення ГУНП в Чернівецькій області. Під час зустрічі ОСОБА_1 було передано службові документи.

ОСОБА_5 надав суду пояснення, відповідно до змісту яких зазначив, що 11.06.2019 року зустрів ОСОБА_1 біля свого службового кабінету, та останній повідомив йому, що завтра 12.06.2019 року він у службових справах поїде до ГУНП у Чернівецькій області, де повинен узгодити службові питання у секторі дозвільної системи.

ОСОБА_7 надав суду пояснення, відповідно до змісту яких зазначив, що 12.06.2019 року ОСОБА_1 в приміщенні Путильського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області не бачив. Однак зазначив, що кожну середу ОСОБА_1 їздить до ГУНП в Чернівецькій області з матеріалами дозвільної системи. Також ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що він відбирав пояснення у ОСОБА_1 стосовно вчиненого правопорушення встановленого в рамках розслідування у кримінальному провадженні №0000740 від 24.07.2018 за ч.2 ст.28 та ч.4 ст. 368 КК України, яке мало місце у м. Кам`янець - Подільський, однак не відбирались пояснення стосовно порушення службової дисципліни. Останній відмовився від дачі пояснень зіславшись на ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_6 надав суду пояснення, відповідно до змісту яких зазначив, що актом про невихід на службу поліцейського від 12.06.2019 року ОСОБА_6 та іншими працівниками поліції зафіксовано невихід ОСОБА_1 на службу без поважних причин. Також зазначив що наказами № 727 від 12.06.2019 року та №747 від 14.06.2019 року його призначено членом дисциплінарної комісії.

Зі змісту оскаржуваних наказів № 403 від 19.06.2019 "Про застосування дисциплінарного стягнення" судом встановлено, що до позивача застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції за порушення п.п.4,8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п.1 ч.1 ст.18 Закону України "Про національну поліцію" Однак дані норми носять загальний характер і визначають обов`язки та правила поведінки поліцейських. Для констатації факту порушення таких норм необхідно вказати на конкретні дії чи бездіяльність, що призвели до їх порушення.

Окрім того, як вже зазначалось, позивачем подано рапорт про відсутність останнього на роботі 12.06.2019 року. Також, встановлено матеріалами справи та матеріалами службового розслідування, що позивач передавав службові документи 12.06.2019 року до ГУНП в Чернівецькій області.

Водночас, суд зазначає, що ні у висновку службового розслідування від 19.06.2019 року, ні в наказі № 403 від 19.06.2019 року не вказано відомостей стосовно даного рапорту.

Тобто, висновком службового розслідування жодним чином не обґрунтовано, в чому саме проявилося порушення позивачем службової дисципліни та вимог зазначених статей Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 р., вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10.02.2010 р. у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд звертає увагу відповідача на те, що посадовою інструкцією ОСОБА_1 затверджено завдання, обов`язки та повноваження, серед яких: здійснює взаємодію з іншими відомствами у сфері наведення належного порядку на об`єктах дозвільної системи.

Аналізуючи зміст наказу №403 від 19.06.2019 року суд встановив, що під вчиненням дисциплінарного проступку, відповідач мав на увазі виключно вчинені позивачем дії, які стали підставою для оголошення йому підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 368 Кримінального кодексу України. Щодо тверджень відповідача стосовно прогулу без поважних причин, суд вже зазначав про наявність рапорту та наявність у матеріалах висновку, зокрема пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ОСОБА_7 щодо ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Розпочате кримінальне провадження не може слугувати підставою для винесення наказу про звільнення позивача.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України "Про Національну поліцію України" поліцейський, щодо якого здійснюється кримінальне провадження, може бути відсторонений від посади в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Однак, як встановлено судом, позивача не було відсторонено від посади, що підтверджено відсутністю прийнятих наказів про відсторонення позивача від займаної посади, натомість позивача звільнено з займаної посади.

Проте вчинення проступку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу та набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення такої особи до кримінальної відповідальності є різними підставами для притягнення особи до відповідальності у вигляді звільнення з посади.

Правовою підставою для звільнення особи за вчинення проступку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу є наявність в її діях (бездіяльності) складу такого проступку, а для звільнення особи у зв`язку з вчиненням нею кримінального правопорушення - набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (ч.2).

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07.11.2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що п. 2 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 26.09.2006 року по справі "Грабчук проти України" зазначив, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону. Цього достатньо, навіть за відсутності жодного формального висновку, що існує деяка підстава припустити, що посадова особа вважає цю особу винною. Питання, чи, порушує, твердження посадової принцип презумпції невинуватості, має бути з`ясоване у контексті тих фактичних обставин, у яких це твердження було зроблене.

В розумінні Європейського суду з прав людини, викладеного у рішенні Суду від 06.12.1988 у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії», принцип презумпції невинуватості полягає в тому, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається виключно на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. При цьому, принцип презумпції невинуватості є обов`язковим не лише для органів досудового розслідування чи судів, а й для будь-яких інших суб`єктів владних повноважень. Поширюється він не лише на прийняття такими суб`єктами певних рішень, а й на публічні висловлювання певних посадових осіб.

Зокрема, в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», де заявник скаржився на порушення презумпції невинуватості міністром внутрішніх справ, який зробив публічну заяву з твердженням про винуватість заявника. У даному рішенні, Суд вказує на те, що заява про винуватість, з однієї сторони, спонукала громадськість повірити в неї, а з іншої випереджало оцінку фактів справи компетентними суддями. Отже, порушення статті 6 пункту 2 мало місце.

Таким чином, сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою. Він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави, відтак жодна посадова особа не може навіть називати людину винуватою, підміняючи таким чином "доведення вини відповідно до закону", та перебираючи на себе функцію суду.

Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо значного резонансу та висвітлення у засобах масової інформації фактів вчинення працівниками поліції кримінальних правопорушень. При застосуванні поняття значного резонансу в засобах масової інформації та, як наслідок, негативного впливу на високе звання працівника поліції як предмета інтересу, виникнення якого може обґрунтовувати притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, необхідно виходити з доречності та достатності аргументів в користь посилання на такі інтереси. Можливість широкого тлумачення цих інтересів може призвести до звуження прав людини, що суперечить одному із провідних принципів і загальних засад конституційного ладу України - принципу верховенства права.

За таких обставин суд дійшов висновку, що наказ ГУ НП у Чернівецькій області №403 від 19.06.2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення", в частині застосування стягнення до позивача, є протиправним та таким, що належить скасувати.

Надаючи оцінку наказу по особовому складу №83 о/с суд зазначає, що такий наказ винесений відповідачем на реалізацію наказу №403 від 19.06.2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення", яким у відповідності до Закону України № 580-VIII, звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, з 20 червня 2019 року .

Оскільки судовим розглядом встановлено, що наказ №403 від 19.06.2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення" є протиправним та підлягає скасуванню в частині застосування стягнення до позивача, відповідно, прийняте на підставі такого наказу рішення про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з 20.06.2019 року також є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про поновлення на посаді, суд зазначає наступне.

Частина 6 ст. 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Відповідно до положень ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно поновити на посаді інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області.

Відповідно до ч.3 ст. 77 Закону України № 580-VIII день звільнення вважається останнім робочим днем. Згідно з оскарженим наказом позивача звільнено зі служби в поліції 20.06.2019 року, який є останнім робочим днем. Тому, позивача необхідно поновити на посаді з 21.06.2019 року.

Також, відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.06.2019.

Пункт 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016р. №260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 р. за № 669/28799 (далі - Порядок №260): при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Пункт 6 розділу ІІІ Порядку №260: поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Підпункт "з" пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100): цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: вимушеного прогулу.

Абзац третій пункту 2 Порядку №100: у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Абзац перший пункту 8 Порядку №100: нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Зі змісту Порядку № 260 випливає, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

У свою чергу, пунктом 8 Порядку №100, визначено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середнє грошове забезпечення ОСОБА_1 за останні два місяці роботи складає (10538,37 грн.+10451,90 грн.):61 календарний день (квітень, травень 2019 року) за два місяці = 344,10 грн. Отже, грошове забезпечення ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 21.06.2019 року по 13.12.2019 року складає 60561,60 грн. (344,10 грн. х 176 календарних днів).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 17.07.2019 року справа №804/2552/17(адміністративне провадження №К/9901/7609/19).

Згідно ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що негайному виконанню підлягає постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області з 21.06.2019 року та стягнення заробітної плати на користь ОСОБА_1 в межах суми стягнення за один місяць.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 1 - 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих позивачем окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, з-поміж інших, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача у даній справі є адвокат В.Ф. Міцней., повноваження якого як представника підтверджуються Ордером Серії ЧЦ №12418 від 20 вересня 2019 року, виданого на підставі Договору про надання юридичної (правової) допомоги від 09 вересня 2019 року №184/19.

Так, 09 вересня 2019 року між ОСОБА_1 (Клієнт) з однієї сторони та Адвокатським об`єднанням "Поляк і партнери" (Адвокатське об`єднання) з іншої сторони укладено Договір №184/19 про надання юридичної (правової) допомоги (далі - Договір №184/19).

Відповідно до пункту 1.1 Договору №184/19 Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правову) допомогу в обсязі на та умовах, передбачених даним договором, відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 2.2 Договору №45/19 визначено, що Адвокатське об`єднання та /або залучені Адвокатські об`єднання на підставі договору адвокати та їх помічники здійснюють у встановленому законом порядку захист прав та законних інтересів клієнта у випадках, передбачених кримінально - процесуальним законодавством та законодавством про адміністративні правопорушення України, а також здійснюють захист прав та законних інтересів клієнта у випадках, передбачених цивільно - процесуальним, господарським - процесуальним законодавством та кодексом адміністративного судочинства.

Згідно пункту 4.1 Договору №184/19 вартість послуг, що надаються Адвокатським об`єднанням, визначається за згодою Адвокатського об`єднання та клієнта в межах 40 (сорока) відсотків місячної мінімальної заробітної плати встановленої на 1 січня поточного року, за годину роботи особи, яка надавала правову допомогу, якщо інший порядок розрахунків не зазначений в дорученні (угоді) до даного договору.

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" мінімальна заробітна плата становить 4173 грн, а відповідно година роботи адвоката становить 1669 грн 20 коп.

На виконання пункту 4.1 Договору №184/19 надано Клієнту - ОСОБА_1 наступні послуги:

- 09.09.2019 року консультацію та опитування клієнта в офісі - 30 хвилин;

- 20.09.2019 року підготовка позовної заяви про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі в поліції та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу 4 години;

- 20.09.2019 виготовлення та завірення додатків до позовної заяви - 30 хвлин;

- підготовка до судових засідань та представництво інтересів клієнта в суді 3 години 10 хвилин.

Дослідженням фіскальних чеків, наданих на підтвердження здійснення позивачем перерахунку грошових коштів на рахунок Адвокатського об`єднання "Поляк і партнери" за Договором №184/19, встановлено, що згідно фіскального чеку від 31.10.2019 року ОСОБА_1 сплачено 12500,00 грн, згідно фіскального чеку від 06.12.2019 року ОСОБА_1 сплачено 880,00 грн.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень позивача щодо отримання ним професійної правничої допомоги у даній справі, наданої адвокатом Міцнеєм В.Ф.. За вказану допомогу позивачем було сплачено кошти в сумі, що після заокруглення становить 13380,00 грн (12500,00 грн +880,00 грн = 13380,00 грн).

За таких обставин, клопотання представника позивача про стягнення судових витрат у даній справі є обґрунтованим, підтвердженим належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, відповідач не скористався своїм правом подати до суду саме клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно до вказаних процесуальних норм.

Керуючись статтями 77, 78, 90,241 - 246, 250, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області від 19.06.2019 року №403 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни у виді звільнення зі служби в поліції та від 20 червня 2019 року №83 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

3. Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області.

4. Стягнути з Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу на загальну суму 60561,60 грн.

5. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Путильського відділення поліції Кіцманського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області та стягнення заробітної плати на користь ОСОБА_1 в межах суми стягнення за один місяць.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області в сумі 13380,00 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області (вул. Головна, 24, м. Чернівці, 58002 Код )

Суддя І.В. Маренич