Справа № 240/8411/19
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 грудня 2019 року

Київ

справа №240/8411/19

адміністративне провадження №К/9901/33558/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Житомирського зонального відділу військової служби правопорядку

на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року

та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року

у справі №240/8411/19

за позовом ОСОБА_1

до Житомирського зонального відділу військової служби правопорядку

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

у червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирського зонального відділу військової служби правопорядку в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу суми індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 20 листопада 2018 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) листопад 2015 року та фіксованої суми 704,63 грн. (станом на 01 січня 2016 року) за період з 01 січня 2016 року по 20 листопада 2018 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року позовні вимоги задоволені.

03 грудня 2019 року відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року, у якій, з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, серед основних засад судочинства, закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно пункту 20 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

За змістом пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

З оскаржуваних судових рішень та зі змісту касаційної скарги вбачається, що предметом розгляду у даній адміністративній справі є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення, тобто дана справа пов`язана з проходженням позивачем публічної служби.

При цьому, за матеріалів касаційної скарги вбачається, що позивач проходив службу на посаді старшого офіцера відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень Житомирського зонального відділу військової служби правопорядку, яка не відноситься до посад, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища.

Таким чином, в силу вимог пункту першого частини 6 статті 12 КАС України дана справа законом віднесена до справ незначної складності.

Жодних підстав визначених пунктом другим частиною першою статті 328 КАС України в касаційній скарзі не наведено, а судом не здобуто.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Також суд звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Житомирського зонального відділу військової служби правопорядку на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року у справі №240/8411/19.

2. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко ,

Судді Верховного Суду