Справа № 161/13749/19
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року ЛуцькСправа № 161/13749/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника відділу Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Копетюка Володимира Олеговича, Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до заступника начальника відділу Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Копетюка Володимира Олеговича (далі - відповідач 1), Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Луцький РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, відповідач 2) про визнання незаконною та скасування постанови від 26.09.2018 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 7446,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні в Луцькому районному відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебувало виконавче провадження про зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні житловим будинком разом з господарськими будівлями. Постановою заступника начальника відділу Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області був нарахований виконавчий збір у розмірі 7446,00 грн. Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки виконавче провадження №57298001 було закрите відповідачем на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документу без виконання, тобто ОСОБА_1 вказує, що примусового виконання рішення суду не відбувалося.

Ухвалою судді від 02.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами Розділу 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі відповідач отримав 04.12.2019 року, проте, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року залучено до участі у справі другого відповідача - Луцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Копію ухвали про залучення відповідача в адміністративній справі Луцький РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області отримав 09.12.2019 року, проте, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Разом з тим, 11.12.2019 року подав до суду матеріали виконавчих проваджень №59395961 та №57298001.

Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судове засідання 11.12.2019 року позивач і його представник та представники відповідачів не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи. Разом з тим, представником позивача та представником відповідача були подані заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Частиною дев`ятою статті 205 КАС України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, оскільки неприбуття у судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 26.09.2018 року заступником начальника відділу Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Копетюком В. О. одночасно з поставою про відкриття виконавчого провадження №578298001 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 7446,00 грн., на підставі виконавчого листа №6/161/303/17 від 25.01.2018 року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області про зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні житловим будинком та господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , виселити їх з даного будинку без надання їм іншого житлового приміщення (а.с.6-7).

Вважаючи, що дану постанову незаконною позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з абзацом другим частини п`ятої статті 26 цього Закону у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Як встановлено частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до пункту 8 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5) стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Згідно з статтею 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина третя статті 27 Закону №1404-VIII).

Відповідно до частини четвертої статті 27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

За частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд зазначає, що вищезазначеними нормами законодавства чітко регламентовано дії державного виконавця при відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанні рішення суду та стягненні виконавчого збору.

Як було встановлено судом 26.09.2018 року заступником начальника відділу Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Копетюком В. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57298001.

Крім того, відкриваючи виконавче провадження №57298001 з примусового виконання виконавчого листа №6/161/303/17, виданого 25.01.2018 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, державний виконавець 26.09.2018 року виніс постанову про стягнення виконавчого збору.

Разом з тим, 20.06.2019 року заступником начальника відділу Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Копетюком В. О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII за заявою стягувача.

На думку суду постанова про стягнення виконавчого збору є правомірною та винесена відповідачем із дотриманням вимог статей 1, 3, 26, 27 Закону №1404-VIII.

Суд зазначає, що виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду у добровільному порядку, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюється органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру, і підлягає перерахуванню до Державного бюджету. Виконавчий збір стягується відповідно до статті 26 цього Закону з боржника при відкритті виконавчого провадження, незалежно від добровільного виконання рішення суду.

При цьому стягнення виконавчого збору (крім випадків визначених законом, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Початком примусового виконання у розумінні Закону №1404-VІІІ є винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Суд звертає увагу, що стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що виконавче провадження №57298001 було закрите відповідачем на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документу без виконання, а тому примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області не відбувалося, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження винесена за заявою стягувача з причин невиконання рішення суду та задля його виконання у примусовому порядку. Крім того, частиною третьою статті 27 Закону №1404-VІІІ прямо передбачено обов`язок боржника щодо сплати виконавчого збору при примусовому виконанні рішення немайнового характеру.

Враховуючи, що на час відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні, тому, державний виконавець правомірно розпочав примусове виконання виконавчого документа та стягнув виконавчий збір.

Таким чином, оскаржувана постанова державного виконавця від 26.09.2018 року ВП № 57298001 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в розмірі 7446,00 грн. є правомірною та скасуванню не підлягає, у зв`язку з чим у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246, 268-269, 287 КАС України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до заступника начальника відділу Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Копетюка Володимира Олеговича, Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання незаконною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко