Справа № 160/6813/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/6813/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року, (суддя суду першої інстанції Юхно І.В.), прийняте у порядку письмового провадження в м. Дніпро, в адміністративній справі №160/6813/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

18.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо перерахунку пенсії шляхом виключення (оптимізації), здійсненні без заяви ОСОБА_1 - періоду 37 місяців з 01.07.2000 року по 31.07.2003 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - здійснити перерахунок пенсії позивача за віком відповідно до законодавства України, виключивши періоди за які враховується заробітна плата з 01.09.2003 року по 30.11.2009 року ( з урахуванням перерв) - на підставі абзацу 3 пункту 1 статті 40, та з урахуванням норм ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: «..за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів…», та згідно ст. ст. 1,2,3,4,6 - ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків їх виплати - за весь час, починаючи з 05.03.2013 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що 24.01.2018 року позивач відповідно до абз.3 п.1 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м.Першотравенськ Дніпропетровської області з відповідною заявою про виключення зі страхового стажу періоду, за який враховувалась заробітна плата, а саме: з 01.02.2005 року по 24.11.2011 року (зазначений період загального трудового стажу склав менше 10% з відповідним урахуванням перерв), та перерахування пенсії у відповідності до Закону. Після більш ретельного підрахунку, вищезазначений період роботи ОСОБА_1 змінив на інший, а саме: з 01.09.2003 року по 30.11.2009 року (вибраний зараз). Період, за який заробітна плата враховувалась, з урахуванням перерв становить менше 37 місяців, що разом складає не більше 10% трудового стажу, врахованого у одинарному розмірі; Відповідач всупереч ч.4 ст.28 Закону України "Про селянське фермерське господарство", що визначає "…4. Членам селянського (фермерського) господарства…призначені пенсії виплачуються у повному розмірі без урахування одержуваного заробітку…" не надав відповіді, на якій підставі виключив ("оптимізував") період "зарплати", що зазначений нулями. На думку позивача, період його роботи у Фермерському господарстві з 01.07.2000 року по 31.07.2003 року відповідачем було неправомірно, без заяви ОСОБА_1 , виключено із страхового стажу, оскільки заробітна плата за цей час і так визначена нулями, тобто, на думку позивача неможливо виключити відомості про те, що і так відсутнє.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в порушення законодавства України відповідач самочинно встановив заднім числом заробітну плату позивача за період роботи в ФГ «Росток», яку врахував нулями, і яку удавано «оптимізував». Позивач зазначає, що відповідно до вимог Закону метою виключення невигідних періодів - є збільшення пенсії, що відбувається завдяки вилученню сум врахованої заробітної плати при збереженні відповідного трудового стажу. Результатом виключення невигідних періодів заробітної плати і є проставлення нулів в графі «заробітна плата», тобто, у будь-якому разі неможливо виключити нулі, оскільки результат буде той самий. Також, позивач вказує, що перерахунок пенсії з виключенням певних періодів стажу має відбуватись виключно на підставі заяви пенсіонера та з урахуванням найбільш вигідного для виключення періоду.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.03.2013 року є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого Пенсійним Фондом України 05.06.2013 р. Серія НОМЕР_2, яка міститься в матеріалах справи. Перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Дніпропетровській області.

24.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Першотравенську Дніпропетровської області із заявою довільної форми, в якій просив здійснити перерахунок пенсії, виключивши періоди за які враховується заробітна плата для обчислення пенсії - максимально можливий відсоток його страхового стажу починаючи з 01 лютого 2005 року по 24 листопада 2011 року, та призначити йому пенсію в новому розмірі. Просив надати йому докладну та обґрунтовану письмову відповідь на дану заяву.

Першотравенським відділом обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відповідь від 14.01.2018 року за №Р/23-18 про розгляд звернення позивача, в якому повідомлено позивача про порядок розрахунку розміру його пенсії, вказано, що оптимізацією виключено період заробітної плати з 01.09.2000 року по 31.08.2003 року, що складає 36 місяців, відтак підстави для додаткового виключення періодів заробітної плати зі стажу позивача - відсутні.

05.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою довільної форми, в якій просив здійснити перерахунок пенсії за віком відповідно до законодавства України, виключивши періоди з 01 лютого 2005 року по 24 листопада 2011року, та вилучивши перерви відповідно до абз.3 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

13.04.2018 року управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало на вищезазначену заяву відповідь №Р5433-18 "Про розгляд звернення" відповідно до закону України "Про звернення громадян", в якій повідомлено про порядок розрахунку розміру пенсії позивача та вказано про відсутність законних підстав для проведення перерахунку.

04.06.2019 року ОСОБА_1 знов звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Першотравенську Дніпропетровської області із заявою довільної форми, в якій просив здійснити перерахунок пенсії, виключивши періоди за які враховується заробітна плата для обчислення пенсії - максимально можливий відсоток його страхового стажу починаючи з 01 лютого 2005 року по 24 листопада 2011 року на підставі абз.3 ст. 40 та з урахуванням норм ч.2. ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

06.06.2019 року Позивач звернувся з ідентичною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (копії заяв міститься в матеріалах справи).

20.06.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало відповідь №4374/Р-09, №4485/Р-09 за результатом розгляду вищезазначених звернень відповідно до закону України "Про звернення громадян", в якій повідомило, що на виконання рішення суду від 04.04.2019 по справі №160/905/19 проведено перерахунок пенсії позивача з дати набрання чинності рішенням суду (з 07.05.2019). До стажу роботи додано періоди з 18.04.1991 по 03.01.1992 та з 01.04.1993 по 14.04.2004. Загальний страховий стаж, який зараховано по 03.12.2012 склав 30 років 11 місяців 24 дні, в тому числі за Списком №1-1 рік 10 місяців 16 днів та на підземних роботах за Списком №1 - 8 років 6 місяців 12 днів. Коефіцієнт страхового стажу - 0,40917. При обчисленні пенсії застосовано заробітну плату за період з 01.03.1985 по 28.02.1990 та данні системи персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 по 31.12.2012. За даними системи персоніфікованого обліку відомості про суми нарахованого заробітку за період з 01.07.2000 по 31.08.2003 та з 01.01.2004 по 31.03.2004 - відсутні, за таких обставин, при розрахунку заробітку зазначені періоди враховано нулями. При здійсненні перерахунку пенсії в автоматичному режимі визначено оптимальний період заробітку позивача, а саме: виключено період з 01.07.2000 по 31.07.2003 (37 місяців). Індивідуальний коефіцієнт заробітку склав 1,64909.

Не погодившись з діями відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку його пенсії на підставі ч.1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із виключенням періоду заробітної плати на вибір позивача, а також діями відповідача щодо самостійного виключення періоду заробітної плати ОСОБА_1 на власний розсуд, останній звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка про проведення перерахунку пенсії на підставі ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» про виключення періоду заробітної плати - 37 місяців з 01.09.2003 року по 30.11.2009 року (з урахуванням перерв). Також. суд зазначив, що право на виключення певного періоду заробітної плати за вибором позивача могло бути ним реалізовано під час призначення пенсії, а не шляхом подання заяви про проведення чергового перерахунку. Крім того, суд вказав на обґрунтованість дій пенсійного органу при проведенні перерахунку пенсії на виконання рішення суду, які полягають в самостійному виключенні оптимального періоду з загального періоду заробітної плати. В свою чергу, суд зазначив, що позивач не має право на отримання компенсації втрати частини доходів без обмеження строком, оскільки матеріалами справи не підтверджено факту наявності заборгованості з боку пенсійного органу перед позивачем щодо виплати останнього пенсії.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії в солідарній системі законодавець врегулював ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Тобто, законодавець імперативно встановив, що для обчислення пенсії має враховуватися заробітна плата (дохід), отримана після 01 липня 2000 року протягом усього періоду страхового стажу особи без будь-яких виключень.

Єдиний виняток із цього правила встановлювався в абзаці 3 ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV, який передбачає допустимість за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, виключення з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом 3 ч. 1 ст. 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Водночас, закріплена у наведеній нормі можливість оптимізації заробітку стосується призначення пенсій, і не може бути застосована при перерахунку вже призначеної пенсії.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що пенсія позивачу призначена в 2013 році, саме при зверненні за призначенням пенсії останній мав можливість реалізувати своє право на оптимізацію заробітку шляхом виключення за своїм вибором з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом 3 ч. 1 ст. 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. В свою чергу, чинним законодавством не передбачено можливості проведення оптимізації заробітку згідно абз. 3 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» під час проведення чергового перерахунку пенсії за заявою пенсіонера, як того вимагає позивач.

Більш того, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі - Порядок).

Відповідно до п 2.7. Порядку до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені пп. 2- 4 п. 2.1, п. 2.6 цього розділу.

Пунктом 4.1. Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до п. 4.3. Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу 2 пп. 3 п. 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 06 грудня 2016 року у справі № 2-а-4639/11/2414.

Встановлені обставини справи свідчать, що позивач неодноразово звертався до пенсійних органів із заявами довільного зразка про отримання інформації щодо порядку розрахунку його пенсії, також у вказаних заявах позивач порушував питання щодо проведення його перерахунку пенсії із виключенням періоду його заробітної плати з 01 лютого 2005 року по 24 листопада 2011 року на підставі абз.3 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На вказані заяви позивачу було надано відповіді в порядку ЗУ «Про звернення громадян».

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що поданих у довільній формі заявах позивач просив відповідача провести перерахунок пенсії з виключенням періоду заробітної плати з 01 лютого 2005 року по 24 листопада 2011 року, в той час, як в своєму адміністративному позові ОСОБА_1 просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії із виключенням іншого періоду заробітної плати, а саме: з 01.09.2003 року по 30.11.2009 року.

Доказів на користь звернення позивача до відповідача із заявою про проведення йому перерахунку пенсії шляхом виключення періоду заробітної плати а саме з 01.09.2003 року по 30.11.2009 року матеріали пенсійної справи позивача не містять та позивачем до суду додатково не надано.

Суд зазначає, що відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З урахуванням вищевикладеного, та з огляду на те, що позивач у визначеному законом порядку до відповідача із заявою про виключення періоду заробітної плати з 01.09.2003 року по 30.11.2009 року на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не звертався, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в даному випадку не відбулось і порушень прав позивача у цій частині.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії позивача за віком відповідно до законодавства України, виключивши періоди за які враховується заробітна плата з 01.09.2003 року по 30.11.2009 року ( з урахуванням перерв) - на підставі абзацу 3 пункту 1 статті 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо проведення оптимізації та самостійного виключення періоду заробітної плати позивача на власний розсуд при проведенні перерахунку пенсії на виконання рішення суду, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлені обставини справи свідчать, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від від 04.04.2019 по справі №160/905/19 проведено перерахунок пенсії позивача з дати набрання чинності рішенням суду (з 07.05.2019).

До стажу роботи позивача пенсійним органом додано періоди з 18.04.1991 по 03.01.1992 та з 01.04.1993 по 14.04.2004, у зв`язку з чим, загальний страховий стаж, який зараховано по 03.12.2012 склав 30 років 11 місяців 24 дні, в тому числі за Списком №1-1 рік 10 місяців 16 днів та на підземних роботах за Списком №1 - 8 років 6 місяців 12 днів. Коефіцієнт страхового стажу - 0,40917. При обчисленні пенсії застосовано заробітну плату за період з 01.03.1985 по 28.02.1990 та данні системи персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 по 31.12.2012. За даними системи персоніфікованого обліку відомості про суми нарахованого заробітку за період з 01.07.2000 по 31.08.2003 та з 01.01.2004 по 31.03.2004 - відсутні, за таких обставин, при розрахунку заробітку зазначені періоди враховано нулями.

При цьому, при здійсненні перерахунку пенсії в автоматичному режимі пенсійним органом визначено оптимальний період заробітку позивача та виключено періоду за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії період часу з 01.07.2000 по 31.07.2003 (37 місяців). За наслідками проведення оптимізації індивідуальний коефіцієнт заробітку склав 1,64909.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що приписи ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чітко визначає, що оптимізація, шляхом виключення певного періоду заробітної плати з періоду, який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, може відбуватись лише за бажанням та за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії.

За відсутності відповідного бажання особи, яка звернулась за призначенням пенсії, виключити певні періоди заробітної плати з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, пенсійним органом має бути застосовано абз.1 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якого, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Таким чином, з урахуванням аналізу приписів ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що пенсійний орган не наділений правом самостійно оптимізувати період, за який враховується заробітна плата (дохід), із виключенням на власний розсуд періоду заробітної плати позивача.

Відтак, при проведенні перерахунку на виконання рішення суду відповідач не мав право самостійно оптимізувати період заробітку позивача та виключати на власний розсуд період стажу позивача, за який враховується заробітна плата, з 01.07.2000 по 31.07.2003 (37 місяців).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо перерахунку пенсії шляхом виключення (оптимізації) з періоду, за який враховується заробітна плата, періоду з 01.07.2000 по 31.07.2003 (37 місяців) підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати доходів відповідно до ч. 2 статті 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів» суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, відповідно до положень частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

За статтею 1 Закону України «Про компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ , підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Між тим, матеріали справи не містять жодних доказів на користь наявності у пенсійного органу заборгованості перед позивачем по нарахованій, однак не виплаченій у строк визначений законом пенсії, вказане свідчить про відсутність підстав для стягнення на користь позивача компенсації втрати частини доходів.

Отже, з огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо виключення при перерахунку пенсії позивачу з періоду, за який враховується заробітна плата, періоду з 01.07.2000 по 31.07.2003 (37 місяців) та прийняти в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року в адміністративній справі №160/6813/19 - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом виключення з періоду, за який враховується заробітна плата, періоду з 01.07.2000 по 31.07.2003 (37 місяців) та прийняти в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо виключення при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з періоду, за який враховується заробітна плата, періоду з 01.07.2000 по 31.07.2003 (37 місяців).

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року в адміністративній справі №160/6813/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає у відповідності до ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 10.12.2019 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай