Справа № 480/4530/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2019 р. Справа № 480/4530/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.,

секретаря судового засідання - Мельник О.П.,

представника позивача - Сєдєлєвої Т.А.,

представника відповідача - Діхтяренка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області до Головного територіального управління юстиції у Сумській області про скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - позивач, ГУ Держгеокадастру у Сумській області) звернулося до суду з позовною заявою до Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - ГТУЮ у Сумській області), в якій просило скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.09.2019 ВП №60070522, постанову про стягнення виконавчого збору від 17.09.2019 ВП №60070522 у розмірі 16692грн., видані головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській області (далі - відділ ПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області) Діхтяренком Володимиром Олександровичем (далі - Діхтяренко В.О.).

Свої вимоги мотивував тим, що ГУ Держгеокадастру у Сумській області рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 у справі №480/1834/19 виконало в повному обсязі ще до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення виконавчого збору відповідачем та надало ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою, що підтверджується наказом ГУ Держгеокадастру від 20.08.19 №18-9871/1619-СГ.

У зв`язку з цим вважає відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору безпідставним та свідчить про протиправність спірних постанов.

Наголошує на тому, що відповідно до ч.9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, однак, державним виконавцем не вживаються заходи щодо скасування постанови про стягнення виконавчий збір.

Ухвалою суду від 02.12.2019 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін і призначено судове засідання на 12.12.2019 (а.с.2).

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.33-40), в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з того, що виконавчий документ, пред`явлений до виконання, відповідав вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», не закінчився строк пред`явлення його до виконання, і він пред`явлений на виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, у зв`язку з чим 17.09.2019 державним виконавцем правомірно було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60070522.

Щодо скасування постанови про стягнення виконавчого збору, зазначив, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Пунктом 8 Глави III Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Крім того, відмітив, що у зв`язку з винесенням наказу ГУ Держгеокадастру у Сумській області 20.08.2019 про надання дозволу ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою, 22.10.2019 державним виконавцем на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №60070522. У зв`язку з цим вважає позовні вимоги необґрунтованими, так як відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відтак, вважає, що при винесенні оскаржуваних постанов державний виконавець діяв відповідно до наданих йому повноважень в порядку, що визначений законом для виконання даної категорії справ.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково відмітила, що виконавчий лист, з приводу якого було відкрито виконавче провадження, ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 визнано таким, що не підлягає виконанню. Наголосила на тому, що державний виконавець відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був вчинити інші дії під час закінчення виконавчого провадження, серед яких і скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив суд у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 у справі № 480/1834/19 у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) до ГУ Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії позовні вимоги були задоволені частково, та, крім іншого, зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.12.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Пісківської сільської ради Буринського району Сумської області і прийняти рішення по даній заяві з урахуванням правової оцінки, наданої судом(а.с.13-15).

12.09.2019 Сумським окружним адміністративним на виконання вказаного рішення у справі №480/1834/19 видано, виконавчий лист про зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.12.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Пісківської сільської ради Буринського району Сумської області і прийняти рішення по даній заяві з урахуванням правової оцінки, наданої судом (а.с.44).

Наказом ГУ Держгеокадастру Сумській області від 20.08.2019 №18-9871/16-19-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Пісківської сільської ради Буринського району Сумської області орієнтовний розмір земельної ділянки 1,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с.16).

За заявою ОСОБА_1 , 17.09.2019 головним державним виконавцем відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області Діхтяренком В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60070522 з приводу примусового виконання виконавчого листа виданого Сумським окружним адміністративним судом 12.09.2019 у справі №480/1834/19.

Вказаною постановою, крім іншого, зобов`язано боржника, ГУ Держгеокадастру у Сумській області, виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та стягнуто виконавчий збір у розмірі 16692грн. (а.с.18).

Також, одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, 17.09.2019 головним державним виконавцем відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області Діхтяренком В.О. винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 60070522 (а.с.17), якою стягнуто з ГУ Держгеокадастру у Сумській області виконавчий збір у розмірі 16692,00грн.

ГУ Держгеокадастру у Сумській області листом від 19.09.2019 №П-812/0/5-19/629/6-19 (а.с.19) повідомило ОСОБА_1 про прийнятий наказ від 20.08.2019 №18-9871/16-19-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою».

Крім того, ГУ Держгеокадастру у Сумській області листом від 22.10.19 №8-18-0.62-6763/2-19 (а.с.20) на вимогу від 30.09.19 №02.і-13/60070522/4 головного державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Сумській області щодо надання інформації про хід виконавчого провадження №60070522 повідомило, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.07.19 у справі №480/1834/19 в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою видано наказ від 20.08.19 №18-9871/16-19-СГ.

22.10.2019 головним державним виконавцем відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області Діхтяренком В.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №60070522 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.21).

Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковими до виконання.

Згідно частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ), відповідно до ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності (ст. 2 Закону № 1404-VІІІ).

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VІІІ, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

В свою чергу вимоги до виконавчого документа визначені ч.1 ст. 4 Закону № 1404-VІІІ, відповідно до якої у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку (ч.3 ст. 4 Закону № 1404-VІІІ).

В судовому засіданні було встановлено, що виконавчий лист, де боржником зазначене ГУ Держгеокадастру у Сумській області, з приводу примусового виконання якого було відкрито виконавче провадження ВП №60070522, містить всі необхідні реквізити та відповідає встановленим ст.4 Закону №1404-VІІІ вимогам до виконавчого документа (а.с.44). Будь-яких зауважень з цього приводу позивачем не наведено.

В той же час, представник позивача наголошує на тому, що постанова про відкриття виконавчого провадження є безпідставною та необґрунтованою, оскільки рішення суду було виконано ще до відкриття виконавчого провадження.

Однак, варто відмітити, що відповідно до ч.4 ст.4 Закону № 1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

В судовому засіданні не було встановлено таких обставин, за яких відповідач мав винести постанову про повернення виконавчого документа та таких обставин представником позивача не наведено. Виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження не є підставою для повернення виконавчого документа стягувача, більш того, нормами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено вчинення державним виконавцем будь-яких дій спрямованих на перевірку факту виконання рішення, яке підлягає примусовому виконанню.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 26 Закону № 1404-VIII у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Тобто, частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII прямо передбачено зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відтак, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження винесена у відповідності до вимог Закону №1404-VIII, вона відповідає критеріям правомірності, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо постанови про стягнення виконавчого збору, варто відмітити, що згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, як вже зазначено вище, відповідно до ч.5 ст. 26 Закону № 1404-VIII у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

В свою чергу, згідно з ч.3 ст. 27 Закону № 1404-VIII, за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи, що на час виникнення спірних правовідносин становило 16692грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

При цьому, статтею 27 Закону № 1404-VIII передбачено випадки, за наявності яких виконавчий збір не стягується (ч.5), а також умови за яких виконавчий збір не підлягає стягненню (якщо відсутні визначені законом підстави для звільнення від сплати), зокрема, ч.9 даної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. В свою чергу відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Системний аналіз вказаних норм в аспекті спірних правовідносин свідчить про те, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню, з одночасним прийняттям постанови про стягнення виконавчого збору. Відтак, суд визнає, що на дату відкриття виконавчого провадження у державного виконавця не було законних підстав для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору, а доводи представника позивача з приводу того, що виконавчий збір стягується виключно у разі вчинення виконавцем дій про примусовому виконанню рішення не приймаються судом до уваги.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №806/2188/16.

Доводи представника позивача, з посиланням на ч.9 ст. 27, ч.3 ст. 40 Закону №1404-VIII, щодо обов`язку відповідача вчинити всі дії під час закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з виконанням рішенням суду до відкриття виконавчого провадження, зокрема, прийняти постанову про скасування постанови про стягнення виконавчого збору, не стосуються предмета спору (постанов, прийнятих під час відкриття виконавчого провадження, а не його закінчення), більш того нормами Закону №1404-VIII не передбачено скасування державним виконавцем власної постанови про стягнення виконавчого збору.

Окремо варто відмітити, що факт виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження повинен бути досліджений під час саме процедури закінчення (а не відкриття) виконавчого провадження та підстав та процедури для стягнення виконавчого збору, оскільки на час відкриття виконавчого провадження у державного виконавця є обов`язок для зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору так і винесення такої постанови, що передбачено ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ.

Крім того, вирішуючи спір, суд також враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 07.03.2018 у справі №750/7624/17, про те, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VІІІ не передбачено.

Відтак, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору винесена також у відповідності до вимог Закону №1404-VIII, вона відповідає критеріям правомірності, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим позов в цій частині також задоволенню не підлягає.

Посилання представника позивача на те, що ухвалою суду від 18.11.2019 у справі №480/1834/19 виконавчий лист, з приводу примусового виконання якого відкрито виконавче провадження ВП№60070522, визнано таким, що не підлягає виконанню, не приймається судом до уваги, оскільки вказана ухвала від 18.11.2019 ухвалена після фактичного виконання рішення суду та винесення державним виконавцем як оскаржуваних постанов так і взагалі постанови про закінчення виконавчого провадження, та не може впливати на правомірність оскаржуваних постанов.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40000, м.Суми, вул.Герасима Кондратьєва, буд.25, ) до Головного територіального управління юстиції у Сумській області (40003, м.Суми, вул.Герасима Кондратьєва, буд.28, ) про скасування постанов - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г. Шевченко