Справа № 520/6340/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 р.Справа № 520/6340/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гончар Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці Державної фіскальної служби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, повний текст складено 03.09.19 року по справі № 520/6340/19

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення надмірно сплаченого мита,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 28.12.2018 року № UA807000/2018/001681/2;

- стягнути з Харківської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_1 надміру сплачені митні платежі у розмірі 38363 (тридцять вісім тисяч триста шістдесят три) грн.;

- стягнути з Харківської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_1 банківську комісію за проведення платежу, яка виникла внаслідок надміру сплачених сум у розмірі 337,61 (триста тридцять сім) грн. 61 коп.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Харківської митниці Державної фіскальної служби (вул. Короленка, 16-б, м. Харків, 61001) про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення надмірно сплаченого мита задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 28.12.2018 року № UA807000/2018/001681/2.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. та витрати, пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці Державної фіскальної служби (вул. Короленка, 16-б, м. Харків, 61001, код ЄДРПОУ - 39534151).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що оскільки позивачем до митного оформлення транспортного засобу не було надано документів в підтвердження оплати товару та документів підтверджуючих витрати на транспортування транспортного засобу з країни відправлення в підтвердження заявленої митної вартості товару, то рішення про коригування митної вартості товарів прийнято правомірно.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу на території Королівства Данії у компанії mh automobile aps придбав автомобіль ВМW X1, номер кузову НОМЕР_2 вартістю 45000 датських крон, (еквівалент 6000 євро, 188685 грн.)

ФОП Захарченко В.В., діючи на підставі доручення в інтересах ОСОБА_1 , подав до Харківської митниці ДФС ЕМД № UA807190/2018/024903 від 20.12.2018 року.

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення подано документи: копія інвойсу №1037605 від 14.12.2018; копія акту огляду №UA209020/2018/51934 від 18.12.2018; копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ 06595830/08822340 від 01.11.2011; копія договору про надання послуг митного брокера від 11.12.2018 №73/12; копія технічного опису б/н від 14.12.2018; квитанції про сплату митних платежів; копія експортної декларації від 17.12.2018 № 18PL402010E1224261; копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; копія закордонного паспорта ОСОБА_1 .

За результатами здійснення митного контролю щодо правильності визначення митної вартості товару відповідачем, у зв`язку з виявленими розбіжностями та відсутністю у поданих документах відомостей щодо оплати ціни, яка підлягала сплаті за даний товар, а також повідомленням системи управління ризиками автоматизованої системи митного оформлення Інспектор-2006 щодо заниження митної вартості товару, задля підтвердження, зокрема, заявленого рівня митної вартості товару, було направлено електронне повідомлення декларанту щодо надання додаткових документів. Декларантом позивача у відповідь на вказане повідомлення направлено лист з усіма наявними документами.

Враховуючи усі надані декларантом позивача документи посадовою особою відповідача 28.12.2018 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2018/001681/2.

Зі змісту графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2018/001681/2 вбачається, що у відповідності до вимог пункту 5 статті 55 та пункту 4 статті 57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направлено декларанту. Також в обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст. 54, 55, 57, 58, 368 Митного кодексу України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з ненаданням декларантом витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст.53 Митного кодексу України, та вимогою декларанта видати рішення про коригування заявленої митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація: - щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; - відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: - на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

Також у спірному рішенні вказано, що джерелом інформації для нього є надані документи, наявна в митному органі цінова інформація, наявна в ПІК Інспектор 2006 та ЄАІС про митні оформлення ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, враховано: звіт про оцінку ТЗ SCHWACKE від 22.12.2018 №024156/28311120 відповідно строку експлуатації. При цьому, під час прийняття рішення застосовані методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом Держмитслужби України від 11.09.15 № 689, та коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (резервним методом) у відповідності до статті 64 Митного кодексу України. Розрахунок митної вартості складає тов.19500.00 ЕUR/шт * 1 шт = 9500,00 ЕUR / 70939,00 DКК

У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807190/8018/01048, згідно з якою запропоновано позивачу заповнити нову митну декларацію з урахуванням рішення про коригування митної вартості від 28.12.2018 року № UA807000/2018/001681/2 та у відповідності до вимог Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651.

Позивачем 03.01.2019 року подано нову митну декларацію № UА807190/2019/000070, із врахуванням рішення про коригування митної вартості № UA807000/2018/001681/2 із зазначенням забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів.

Задовольняючи позов в частині визнання протиправним та скасування рішення Харківської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 28.12.2018 року № UA807000/2018/001681/2, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що прийнято воно незаконно, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 МК України).

Як вбачається з матеріалів справи, декларантом позивача до митного оформлення товару одночасно з поданням митної декларації митному органу на підтвердження митної вартості товару було подано такі документи, а саме: копію інвойсу №1037605 від 14.12.2018; копію акту огляду №UA209020/2018/51934 від 18.12.2018; копію свідоцтва про реєстрацію ТЗ 06595830/08822340 від 01.11.2011; копію договору про надання послуг митного брокера від 11.12.2018 №73/12; копію технічного опису б/н від 14.12.2018; квитанції про сплату митних платежів.

Відповідач, не погодившись з заявленою декларантом позивача митною вартістю транспортного засобу ввезеного на митну територію України, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 28.12.2018 року № UA807000/2018/001681/2 за резервним методом.

Відповідно до ч.1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.6 ст. 54 МК орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю та прийняти рішення про коригування митної вартості товару виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару.

Колегія суддів вважає рішення про коригування митної вартості товарів від 28.12.2018 року № UA807000/2018/001681/2 незаконним, з огляду на наступне.

Так, рішення про коригування митної вартості товарів від 28.12.2018 року № UA807000/2018/001681/2 грунтується на висновках митного органу про те, що декларантом позивача під час митного оформлення транспортного засобу надано документи, що містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а також у зв`язку з ненаданням декларантом витребуваних додаткових документів, передбачених ч.3 ст. 53 МК України.

При цьому, у вказаному рішенні не зазначено, які саме документи, надані декларантом позивача, містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Прийняттю оспорюваного рішення про коригування митної вартості спірного товару передувала процедура проведення консультацій між митним органом та декларантом відповідно до п.5 ст. 55 та п.4 ст. 57 МК України.

Відповідно до п.5 ст. 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Пунктом 4 статті 57 МК України передбачено, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Результати проведеної консультації між митним органом та декларантом наведено в електронному повідомленні від 21.12.2018 року.

Так, 21.12.2018 року на адресу декларанта позивача було направлено електронне повідомлення (а.с.22) в якому зазначено, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, та було витребувано додаткові документи, а саме: платіжні, банківські документи щодо здійснення оплати за транспортні витрати (згідно інвойсу), каталоги, специфікації, прейскуранти, інформація аукціону, сайтів, пропозицій, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, копію митної декларації країни відправлення.

На вказаний запит позивачем 27.12.2018 року надано відповідь, згідно якої надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару раніше ніж десятиденний термін немає можливості.

Відповідно до п. п. 1,2 ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 06.03.2019 року по справі №809/278/17, яку відповідно до ч.5 ст.242 КАС України колегія суддів враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Отже, витребування додаткових документів можливе у разі наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.

З матеріалів справи слідує, що наявність сумнівів у правильності визначення митної вартості товару відповідач обгрунтовує тим, що декларантом позивача під час митного оформлення товару надано не всі документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, а саме не надано документів, що підтверджують оплату транспортного засобу та документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару.

Між тим, колегія суддів зазначає, що направлене відповідачем повідомлення в електронному вигляді на адресу декларанта позивача не містить інформації, які саме документи, надані позивачем до митного оформлення не містять певних відомостей щодо числового значення складових митної вартості або ціни товару, або відсутність яких документів, передбачених ч.2 ст. 53 МК України, призвела до сумніву у правильності визначення митної вартості декларантом позивача.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

Колегія суддів зазначає, що митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом позивача, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обгрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Проте, колегія суддів зазначає, що електронне повідомлення відповідача не містить обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, тобто, не наведено, які недоліки в поданих документах або їх відсутність стали підставою для відмови у митному оформленні за митною вартістю зазначеною декларантом позивача.

Отже, враховуючи наведене вище колегія суддів приходить до висновку про не підтвердження відповідачем наявності обгрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості декларантом позивача, та як наслідок правомірності витребування додаткових документів.

З наданого 02.12.2019 року позивачем до суду апеляційної інстанції перекладу інвойсу №1037605 від 14.12.2018, який надавався митниці разом з ЕМД, слідує, що на ньому мається відмітка продавця, що позивачем було сплачено за придбаний транспортний засіб 6000 євро (45000,00 кр.), що відповідає заявленій декларантом позивача митній вартості товару.

Отже, докази оплати оцінюваного товару позивачем надавалися митниці разом з ЕМД, а тому твердження митниці про не підтвердження позивачем заявленої митної вартості доказами оплати товару є необгрунтованими.

Колегія суддів також вважає необгрунтованим посилання відповідача на не підтвердження декларантом позивача митної вартості товару документами, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару, оскільки про вказані обставини в електронному повідомленні надісланому декларанту позивача зазначено не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості спірного товару прийнято з порушенням митного законодавства.

Колегія суддів зазначає, що митну вартість спірного товару митниця визначила за резервним методом.

Відповідно до ч.1 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Частиною 2 статті 64 МК України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що митна вартість за резервним методом визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) та повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

В обгрунтування правомірності визначення оскаржуваним рішенням митної вартості спірного товару за резервним методом митний орган посилається на неможливість визначення митної вартості товарів шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу та на наявність цінової інформація в АСМО Інспектор про митні оформлення ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, враховано: звіт про оцінку SCHWAKE від 22.12.2018 року № 024156/28311120 відповідно строку експлуатації.

Однак, в рішенні про коригування митної вартості не наведено митні вартості, які враховано при прийнятті вказаного рішення.

За таких обставин, рішення про коригування митної вартості товару є незаконним.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, відповідачем не виконано обов`язок покладений приписами вказаної статті та не доведено правомірності оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Харківської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 28.12.2018 року № UA807000/2018/001681/2.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення в частині визнання протиправним та скасування рішення Харківської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 28.12.2018 року № UA807000/2018/001681/2, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині не вбачається.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці ДФС витрат пов`язаних з проведенням експертизи у розмірі 2059.20 грн, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

З матеріалів справи слідує, що на замовлення позивача ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса було проведено експертне автотоварознавче дослідження за наслідками якого складено висновок №530 від 16.01.2019 року.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 104 КАС України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Проте, колегія суддів зазначає, що у висновку №530 від 16.01.2019 року не зазначено, що такий підготовлено для подання до суду.

Натомість, з матеріалів справи слідує, що вказаний висновок позивачем подавався митниці в підтвердження правильності визначення митної вартості товару.

Враховуючи, наведене колегія суддів приходить до висновку, що, оскільки складений ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса висновок №530 від 16.01.2019 року експертного автотоварознавчого дослідження не пов`язаний з розглядом справи, то понесені позивачем витрати на його проведення до судових витрат не відносяться.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з проведення експертизи, в іншій частині рішення суду першої інстанції щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених позивачем судових витрат підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці Державної фіскальної служби задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 року по справі № 520/6340/19 скасувати в частині стягнення на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із проведенням експертизи у розмірі 2059,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці ДФС.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 13.12.2019 року