Справа № 826/3160/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 грудня 2019 року № 826/3160/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Державного підприємства "Науково-дослідний інститут "Оріон" до Головного управліня Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Державне підприємство «Науково-дослідний інститут «ОРІОН» (далі - позивач та/або ДП «НДІ «ОРІОН») з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач та/або контролюючий орган/ГУ ДФС у м. Києві) та просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.11.2017 року №, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві в частині суми 776975 (сімсот сімдесят шість тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 99 коп.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що контролюючий орган мав право самостійно провести перевірку та визначити суму грошових зобов`язань не пізніше закінчення 1095 днів з дня граничного строку сплати грошових зобов`язань з урахуванням норм пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

Таким чином, приймаючи до уваги дату перевірки та дату складання податкового повідомлення-рішення ДП «НДІ «ОРІОН» вважає, що ГУ ДФС у м. Києві мав право нарахувати штрафні санкції за порушення строків оплати земельного податку виключно за період з 01.11.2014 року по 30.10.2017 рік, тобто у сумі 112611,66 грн., а тому наявні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 28.11.2017 року № в частині суми 776975 (сімсот сімдесят шість тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 99 коп.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог.

В свою чергу, представником позивача подано заперечення на відзив на позовну заяву, у якому він вказує, що контролюючим органом не наведено спростування щодо строків застосування штрафних санкції.

Справа вирішується на підставі наявних в ній документів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведено камеральну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати земельного податку Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «ОРІОН» за період з 30.05.2010 року по 01.11.2017 рік, за результатами якої складено акт від 01.11.2017 року №12166/26-15-12-09-19/14310709 (далі - акт перевірки).

Відповідно до висновків акту перевірки, в ході її проведення встановлено, що Державним підприємством «Науково-дослідний інститут «ОРІОН» на порушення вимог пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України допущено несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань із земельного податку із затримкою більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки позивачем подано заперечення, за наслідком розгляду яких Головне управління ДФС у м. Києві листом від 24.11.2017 року №38321/10/26-15-12-09-18 повідомлено ДП «НДІ «ОРІОН» про залишення висновків акту перевірки від 01.11.2017 року №12166/26-15-12-09-19/14310709 без змін.

Надалі, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.11.2017 року №, яким до Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «ОРІОН» застосовано штраф на підставі статті 126 Податкового кодексу України у розмірі 20% за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання визначеного пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України на суму 889587,65 грн. (далі - спірне та/або оскаржуване рішення).

За наслідком адміністративного оскарження, рішенням Державної фіскальної служби України від 31.01.2018 року №3203/6/99-99-11-03-01-25 оскаржуване рішення залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В свою чергу, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Приписами підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Положеннями пункту 76.1 статті 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

При цьому, в розрізі пункту 76.3 статті 76 ПК України встановлено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно пункту 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України надано визначення грошовому зобов`язанню платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Суд звертає увагу, що позивачем не заперечується факт порушення граничних строків сплати податку на землю, проте зазначається, що штраф у розмірі 776975,99 грн., був нарахований контролюючим органом поза межами строків встановлених ПК України - 1095 днів.

Як свідчать матеріли справи, Державним підприємством «Науково-дослідний інститут «ОРІОН» сплачено грошові зобов`язання з плати за землю за період з 30.05.2010 року по 30.04.2015 рік в сумі 4447938,25 грн.

На вказану суму, контролюючим органом нараховано штраф у розмірі 20%, що становить 889587,65 грн.

Судом встановлено, що Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві обраховувало штраф за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання по земельну податку згідно податкових декларації, поданих ДП «НДІ «ОРІОН» за період з 30.05.2010 року по 30.04.2015 рік та визначило його з моменту фактичної сплати позивачем таких грошових зобов`язань - 27.04.2017 рік.

Суд вважає за необхідне вказати, що нарахування податковим органом штрафних санкцій має відбуватись з урахуванням строків давності, встановлених Податковим кодексом України.

Строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) врегульовано статтею 114 ПК України, відповідно до якої граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку зокрема подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Аналіз зазначеного дає суду підстави стверджувати, що термін застосування до платників податків штрафних санкцій такий самий, як термін позовної давності згідно зі ст. 102 ПК України. Тобто, контролюючий орган може нарахувати суму грошових зобов`язань не пізніше закінчення дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації (уточнюючого розрахунку до неї) та /або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом. Після закінчення зазначеного вище строку давності донараховане грошове зобов`язання стає безнадійним податковим боргом і списується з платника податків самим податковим органом. Строк примусового стягнення з платника податків податкового боргу становить 1095 днів з дня його виникнення.

З огляду на наведене, суд вважає, що застосування контролюючим органом штрафних санкцій до Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «ОРІОН» здійснено останнім поза межами 1095 денного строку, адже моментом відліку часу для їх застосування є дата виникнення податкового боргу, який виникає з дня його несплати, а не з дати його сплати.

Суд наголошує, що сплата грошового зобов`язання із затримкою є підставою для застосування до платника податків штрафних санкцій, однак при цьому такі штрафні санкції можуть бути застосовані в межах строку 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Подібні висновки викладені Верховним Судом і у постановах від 10.05.2018 року у справі №820/3544/17, від 05.06.2018 року у справі № 824/760/17 та від 28.11.2018 року у справі № 808/2282/17.

Враховуючи наведене, з урахуванням приписів пункту 287.3 статті 287 ПК України, суд вважає, що ГУ ДФС у м. Києві мало право нарахувати штрафні санкції за порушення строків сплати податку на землю за податковими деклараціями поданими ДП «НДІ «ОРІОН», з граничним строком сплати грошових зобов`язань 30.10.2014 рік - 30.04.2015 рік.

Разом з цим, суд наголошує, що позивачем у позовній заяві здійснено невірний розрахунок штрафних санкцій, оскільки ним не включено до нього суму грошових зобов`язань за податкові (звітні) місяці, а саме: за вересень 2014 рік (граничний строк сплати 30.10.2014 рік), жовтень 2014 рік (граничний строк сплати 30.11.2014 рік), листопад (граничний строк сплати 30.12.2014 рік).

На суму грошових зобов`язань визначених зазначеними податковими (звітними) місяцями контролюючим органом нараховано штрафні санкції в межах 1095 денного строку, оскільки податковий борг за ними виник у позивача з 01.11.2014 року, 01.12.2014 року та 31.12.2014 року відповідно.

Таким чином, з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення рішення від 28.11.2017 року №, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві підлягає скасуванню в частині 752507,72 грн.

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Підсумовуючи вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову частково.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення частково, то судові витрати слід присудити на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

Сума судового збору, яка сплачена позивачем становить 11654,64.

Сума майнових позовних вимог становить - 776975,99.

Сума задоволених майнових вимог - 752507,72.

Сума судового збору, яка підлягає відшкодуванню становить - 11287,62 грн.

Керуючись статтями 2, 73 77, 134, 139, 245, 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «ОРІОН» (03057, м. Київ, вул. Ежена Потьє, б. 8-а, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення рішення від 28.11.2017 року №, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві в частині 752507 (сімсот п`ятдесят дві тисячі п`ятсот сім) грн. 72 коп.

3. В іншій частині податкове повідомлення-рішення рішення від 28.11.2017 року №, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без змін.

4. Судові витрати в розмірі 11287 (одинадцять тисяч двісті вісімдесят сім) грн. 62 коп. стягнути на користь Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «ОРІОН» (03057, м. Київ, вул. Ежена Потьє, б. 8-а, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева