Справа № 320/3160/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3160/19 Суддя першої інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до Приватного акціонерного товариства «Пласт» про стягнення податкового боргу та накладення арешту на кошти,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2019 року Головне управління ДФС у Київській області звернулося до суду з позовом, у якому просило:

- стягнути з рахунків, які обслуговують ПАТ «Пласт» 257512 грн 73 коп. на користь державного бюджету в рахунок погашення податкового боргу;

- накласти арешт на кошти та інші цінності, що знаходяться в банках, що обслуговують боржника - ПАТ «Пласт» з метою погашення податкового боргу на суму 257512 грн 73 коп.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково: стягнуто з рахунків у банках, що обслуговують ПАТ «Пласт» () - 257512 грн 73 коп. на користь Державного бюджету в рахунок погашення податкового боргу.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в часині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції невірно встановив обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що ТОВ «Пласт» має податковий борг та не має майна, за рахунок якого такий борг може бути погашений.

Відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області від ТОВ «Пласт» не надходив.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовної вимоги Головного управління ДФС у Київській області про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банках, що обслуговують ПАТ «Пласт», суд першої інстанції виходив із того, що позивач не вказав розміру коштів на рахунках в банку відповідача, позбавивши суд можливості встановити співмірність суми заборгованості до розміру арештованих коштів та, відповідно, законність такої вимоги.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що ПАТ «Пласт» перебуває на обліку в Києво-Святошинській ОДПІ (Миронівський район) Головного управляння ДФС у Київській області.

У позивача наявний податковий борг, який складається з самостійно задекларованих зобов`язань з податку на додану вартість та нарахованих контролюючим органом штрафних санкцій.

ТОВ «Пласт» подало податкові декларації з податку на додану вартість за грудень 2016 року, в якій задекларувало суму грошового зобов`язання у суму 290754 грн 00 коп., у декларації за березень 2017 року - 9542 грн 00 коп., у декларації за квітень 2017 року - 2063 грн 00 коп., у декларації за травень 2017 року - 43542 грн 00 коп.

Крім того податковим повідомленням-рішенням від 09 липня 2018 року № ТОВ «Пласт» був нарахований штраф за порушення строку реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних у розмірі 2601 грн 60 коп.

Загальна сума податкового боргу ТОВ «Пласт» на час звернення до суду з адміністративним позовом становила 257512 грн 73 коп.

Також судом установлено, що Головне управління ДФС у Київській області виставило ТОВ «Пласт» податкову вимогу форми «Ю» № 509-55 від 23 лютого 2018 року на суму 254911 грн 13 коп.

Заступник начальника Головного управління ДФС у Київській області прийняв рішення про опис майна ТОВ «Пласт» в податкову заставу № 17 від 13 березня 2018 року.

Позивач звертався до ТОВ «Пласт» із листом від 03 березня 2018 року № 4173/10/10-36-55-03 про надання переліку майна, яке перебуває у власності підприємства (господарському віданні або оперативному управлінні), балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, з метою складання акту опису майна, на яке поширюється право податкової застави та із листом від 26 березня 2019 року № 10799/10/10-36-55-07 про надання інформації та документального підтвердження про дебіторську заборгованість підприємства.

Листом від 28 березня 2018 року № 109 ТОВ «Пласт» повідомило позивача про те, що протягом 2016-2017 років судовими, податковим органами та державною виконавчою службою накладено арешти на вироблену продукцію (природний газ), рухоме і нерухоме майно, а також на грошові кошти та рахунки.

Також Головне управління ДФС у Київській області надало суду копію листа Територіального сервісного центру № 3242 Регіонального сервісного центру МВС України в Київській області від 12 квітня 2018 року № 487, у якому зазначено, що згідно Єдиного державного реєстру МВС за ТОВ «Пласт» транспортних засобів не зареєстровано.

Крім того, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18 липня 2018 року, у ТОВ «Пласт» відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення.

Зазначені обставини стали передумовами для звернення до суду із адміністративним позовом про стягнення з рахунків, які обслуговують ПАТ «Пласт» 257512 грн 73 коп. на користь державного бюджету в рахунок погашення податкового боргу, а також про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банках, що обслуговують боржника.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на вказану норму права, колегія суддів перевіряє обґрунтованість рішення виключно в частині відмови в задоволенні позовних вимог Головного управління ДФС у Київській області.

У відповідності до пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Згідно з п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

Положення пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України передбачають, що умовами для накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків є наявність податкового боргу, а також відсутність або недостатність майна або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 14 лютого 2019 року у справі № 813/4345/16, 11 червня 2019 року у справі № 826/16002/14, від 19 вересня 2019 року у справі № 804/17275/14, про те, що пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України передбачені додаткові та самостійні випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені у ст. 94 цього Кодексу.

Наявність у ТОВ «Пласт» податкового боргу в розмірі 257512 грн 73 коп. підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Підстав вважати, що протягом розгляду справи розмір податкового боргу змінився - судом не встановлено.

Разом з тим, звертаючись до суду із адміністративним позовом та апеляційною скаргою, Головне управління ДФС у Київській області не довело наявності іншої обов`язкової умови для накладення арешту на кошти платника податків, а саме - відсутність майна та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

У відповідності до п. 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Перелік об`єктів, які не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків, зазначені у п. 87.3 ст. 87 Податкового кодексу України.

Дослідивши надану позивачем Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18 липня 2018 року, колегія суддів встановила, що ТОВ «Пласт» на праві оренди та сервітуту належать земельні ділянки. Однак вони не можуть бути джерелом погашення податкового боргу відповідно до пп. 87.3.2 п. 87.3 ст. 87 Податкового кодексу України.

Також відповідачу на праві власності належать нежитлові будівлі за адресою: Полтавська обл., Шишацький р-н, сщ. Нижні Яреськи, вул. Залізнична, 18 та нежитлові приміщення за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Комарова, 11, які перебувають у податковій заставі Головного управління ДФС у Полтавській області. Зазначена обставина є перешкодою для погашення податкового боргу за рахунок такого майна відповідно до пп. 87.3.1 п. 87.3 ст. 87 Податкового кодексу України.

Разом з тим ТОВ «Пласт» є також власником комплексу будівель та споруд Кавардинської УППГ за адресою: Полтавська обл., Шишацький р-н, Баранівська с/рада. Технічний опис майна: нежитлова будівля А2 - 2001 р. побудови. Відомостей про перебування зазначеного майна у заставі чи наявність інших перешкод, установлених п. 87.3 ст. 87 Податкового кодексу України або іншими законами, для погашення податкового боргу за рахунок цього майна - позивач не повідомив.

Надавши Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18 липня 2018 року, Головне управління ДФС у Київській області зробило лише загальне посилання на те, що вона підтверджує відсутність у ТОВ «Пласт» ліквідного майна, яке може бути передане у податкову заставу.

Разом з тим, зі змісту такого документа неможливо встановити обставини, які б перешкоджали погашенню податкового боргу за рахунок майна, що розташоване за адресою: Полтавська обл., Шишацький р-н, Баранівська с/рада.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що Головне управління ДФС у Київській області не довело наявність підстав, передбачених пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, для накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ «Пласт», що знаходяться в банку.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банках, що обслуговують ПАТ «Пласт», суд першої інстанції виходив із того, що позивач не вказав розміру коштів на рахунках в банку відповідача.

Разом з адміністративним позовом Головне управління ДФС у Київській області надало суду довідку про рахунки ТОВ «Пласт», відкриті у банках. Вказана довідка дійсно не містить інформації про суми залишків на кожному з рахунків. Вказана обставина не є перешкодою для накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ «Пласт», що знаходяться в банку.

Враховуючи, що зазначений помилковий висновок не призвів до неправильного вирішення справи, колегія суддів не вбачає підстав для зміни мотивувальної частини рішення суду від 25 липня 2019 року.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 25 липня 2019 року та не можуть бути підставами для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення без додержання норм матеріального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

Є.В. Чаку