Справа № 520/4314/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 р.Справа № 520/4314/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 (головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., повний текст складено 09.08.19) по справі № 520/4314/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна група "МЕГА СІТІ"

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про скасування припису та постанов,

ВСТАНОВИВ:

26.04.2019, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна група «МЕГА СІТІ» (далі - позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування припису відповідача про усунення виявлених порушень №ХК 4869/1161/НД/АВ/П від 26.03.2019; визнання протиправною та скасування постанови відповідача №ХК 4869/1161/НД/АВ/ТД-ФС від 12.04.2019 про накладення штрафу у сумі 125 190,00 грн; визнання протиправною та скасування постанови відповідача №ХК/1161/НД/АВ/ІП-ФС від 12.04.2019 про накладення штрафу у сумі 4173,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 у справі №520/4314/19 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано припис відповідача про усунення виявлених порушень №ХК 4869/1161/НД/АВ/П від 26.03.2019.

Визнано протиправною та скасовано постанову відповідача №ХК 4869/1161/НД/АВ/ТД-ФС від 12.04.2019 про накладення штрафу у сумі 125 190,00 грн.

Визнано протиправною та скасовано постанову відповідача №ХК/1161/НД/АВ/ІП-ФС від 12.04.2019 про накладення штрафу в сумі 4173,00 грн.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права, що привело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на виконання наказу відповідача №351 від 19.02.2019 доручено провести захід державного контролю позивачу, та на підставі направлення №02.02 -03/583 від 19.02.2019 та проведено інспекційне відвідування позивача, про що складений акт інспекційного відвідування №ХК4869/1161/НД/АВ від 15.03.2019. Порушення виявлені під час інспекційного відвідування склали: ч.1 ст.21 та ч.1 ст.24 КЗпП України, ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці».

За результатами інспекційного відвідування прийняті припис відповідача про усунення виявлених порушень №ХК 4869/1161/НД/АВ/П від 26.03.2019, постанову відповідача №ХК 4869/1161/НД/АВ/ТД-ФС від 12.04.2019 про накладення штрафу в сумі 125 190,00 грн; постанову відповідача №ХК/1161/НД/АВ/ІП-ФС від 12.04.2019 про накладення штрафу у сумі 4173,00 грн.

Суд першої інстанції, під час задоволення позову, дійшов до висновку, що оскаржувані рішення відповідача прийнято без врахування фактичних обставин.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №95 від 11.02.2015 року «Про затвердження Положення про Державну службу України » державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно до пп.6 п. 4 згаданої вище постанови Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, а саме: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

У відповідності до ст. 7 згаданої вище постанови Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

На підставі ч.1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи).

Пунктом 2 вищезгаданої постанови зазначено про те, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Пунктом 3 названої вище постанови зазначено про те, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» зазначено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Пунктом 2 постанови №295 від 26.04.2017 року «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю » (чинного на час здійснення інспекційного відвідування) державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Пунктами 19, 20 постанови №295 від 26.04.2017 року «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю » (чинного на час здійснення інспекційного відвідування) зазначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Частина 1 статті 21 КЗпП України каже, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частина 1 статті 24 КЗпП України каже, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Частина 3 статті 24 КЗпП України каже, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом припису про усунення виявлених порушень №ХК 4869/1161/НД/АВ/П від 26.03.2019 позивачем допущено порушення ч.1 ст.21, ч.1 ст.24 КЗпП України, а саме: здійснення допущення до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженим ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністратування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з працівником ОСОБА_1 , який виконував трудові обов`язки комерційного директора на протязі березня 2018 року до початку 2019 року.

Крім цього, визначено про порушення - ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці», а саме: позивачем не забезпечено бухгалтерський облік витрат на оплату праці, зокрема, у платіжно-розрахункових відомостях за період 2018 року відсутня інформація про суми нарахованої заробітної плати за першу половину будь-якого місяця протягом 2018 року. При цьому протягом 2018 року лише при виплаті заробітної плати за вересень 2018 року вказано, що здійснюється виплата заробітної плати за першу половину вересня 2018 року. При виплаті заробітної плати в інші періоди 2018 року (січень-серпень 2018 року та за жовтень - грудень 2018 року) жодного разу не визначено за яку частину місяця проведено виплату.

За змістом постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК 4869/1161/НД/АВ/ТД-ФС від 12.04.2019 підставою для прийняття стало: ч.1 ст.21, ч.1 ст.24 КЗпП України.

За змістом постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК 4869/1161/НД/АВ/ІП-ФС від 12.04.2019 підставою для прийняття стало: ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці».

Під час інспекційного відвідування були відібрані письмові пояснення від таких свідків, а саме: ОСОБА_1 , який пояснив, що працював у позивач, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на посаді комерційного директора. Рішення щодо прийому на роботу ОСОБА_1 прийнято керівником ТОВ "БІГ "МЕГА СІТІ" ОСОБА_2.. З метою працевлаштування ОСОБА_1 були подані особисті документи (паспорт, ідентифікаційний код) та трудова книжка для внесення в неї записів про роботу. До виконання своїх обов`язків ОСОБА_1 приступив приблизно в середині березня 2018 року. При прийомі на роботу ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом про прийняття на роботу, графіком роботи, технікою безпеки та охорони праці під особистий підпис. Адміністрацією товариства було визначено його робоче місце в приміщенні за адресою: м. Харків, пр. Любові Малої, 93 в кабінеті комерційного директора у відділі продажів. В особисте розпорядження під підпис було доручено обладнання, оргтехніка та меблі в кабінеті. Режим роботи складався з п`ятиденного робочого тижня з відпрацюванням з 9-00 години до 18-00 години з наданням обідньої перерви з 13-00 години по 14-00 годину з періодичним залученням до виконання робіт в суботу.

ОСОБА_1 виконував доручення безпосередньо отримані від генерального директора ОСОБА_2. Спільно з ОСОБА_2 ОСОБА_1 були розроблені плани продажів, згідно яких щомісячно усім підпорядкованим менеджерам з продажу нараховувалась додаткова заробітна плата (премія).

Під час роботи ОСОБА_1 виконував такі функціональні обов`язки: щоденне планування роботи та контроль за підпорядкованими співробітниками; пошук потенційних клієнтів; розробка альтернативних каналів збуту для збільшення продажів; ведення переговорів з клієнтами та безпосередньо продаж товару.

При прийнятті на роботу встановлено посадовий оклад в розмірі 30 тис. грн. протягом трьох місяців (термін стажування). В подальшому розмір заробітної плати встановлювався з урахуванням обсягів продажу. Тобто, після закінчення терміну стажування заробітна плата виплачувалась два рази на місяць в період з 20 по 23 число за першу половину місяця та до 7 числа наступного місяця за другу половину місяця. До сум нарахованої заробітної плати входили сума посадового окладу в розмірі 24 тисячі гривень та премії розрахованої за бонусною системою. Розрахунок бонусів здійснювався за системою мотивації, затвердженою керівництвом товариства та доводився до відома кожному менеджеру.

Заробітну плату в вищезазначені терміни ОСОБА_1 отримував на руки через касу згідно видаткового ордеру під особистий підпис. При цьому ОСОБА_1 заробітну плату за жовтень - листопад 2018 року отримав не в повному обсязі. В зв`язку з невиплатою заробітної плати ОСОБА_1 було прийнято рішення про звільнення. ОСОБА_1 наведений перелік осіб, які можуть засвідчити період його роботи: ОСОБА_3 - менеджер з продажу; ОСОБА_4 - менеджер з продажу; ОСОБА_29 - менеджер з продажу; ОСОБА_5 - менеджер з продажу; ОСОБА_6 - менеджер з продажу ОСОБА_7 - менеджер з продажу; ОСОБА_30 - менеджер з продажу; ОСОБА_8 - начальник відділу оптових продажів; ОСОБА_23 - менеджер з продажу ЗЕД; ОСОБА_14 - начальник відділу оптових продажів; ОСОБА_9 - системний адміністратор; ОСОБА_2 - відділ постачання; ОСОБА_17 - менеджер з продажу; ОСОБА_11 - менеджер з продажу; ОСОБА_12 - фінансовий директор; ОСОБА_19 - головний бухгалтер; ОСОБА_31 - начальник відділу ЗЕД; ОСОБА_18 - адміністратор; ОСОБА_13 - генеральний директор;

ОСОБА_14 , який працював у позивача в період з 21.03.2018 по 10.09.2018 на посаді начальника відділу оптових продажів рулонної сталі з полімерним покриттям, під безпосереднім підпорядкуванням комерційного директора позивача ОСОБА_1 протягом всього періоду роботи у позивача; ОСОБА_15 , який працював у позивача на посаді адміністратора системи, та засвідчує роботу ОСОБА_1 на посаді комерційного директора в відділі продажу в період з березня 2018 року по листопад 2018 року.

ОСОБА_16 - менеджера з регіонального розвитку позивача, яка заперечувала проти пояснень ОСОБА_1 ;

ОСОБА_17 , яка є менеджером ЗЕД позивача та заперечувала проти пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_14 ;

ОСОБА_18 , яка є менеджером з персоналу позивача та заперечувала проти пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_14 ;

ОСОБА_19 , яка є головним бухгалтером позивача та заперечує проти пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_14 ;

ОСОБА_20 , який є менеджером регіонального розвитку позивача та заперечує проти пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_14 ;

ОСОБА_21 , який є менеджером регіонального розвитку позивача та заперечує проти пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_14 ;

ОСОБА_22 , який заперечує проти пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_14 ;

ОСОБА_23 , який є менеджером зовнішньоекономічних діяльності позивача та заперечує проти пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_14 ;

ОСОБА_24 , який є менеджером регіонального розвитку позивача та заперечує проти пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_14 .

Відповідачем під час прийняття оскаржуваної постанови також взято до уваги надані ОСОБА_1 наступні документи: роздруківки листування ОСОБА_1 з директором ОСОБА_13 у додатку "VIBER" ; фото, що надходили протягом квітня-травня 2018 року на телефонний номер додатку "VIBER" ОСОБА_1 26.04.2018, 16.05.2018, 22.05.2018, 14.06.2018 та 19.06.2018.

Окрім цього, листування за допомогою додатку "VIBER" від 22.08.2018. які відображають питання щодо виконання завдань з продажів. У відповідь ОСОБА_1 звітує про виконання та відставання від плану продажів. В подальшому 31.08.2018 генеральний директор Демиденко С.М. цікавиться результатами відбутих ОСОБА_1 відряджень до м. Запоріжжя та м. Полтави. У відповідь ОСОБА_1 звітує про наявність замовлень. Пізніше, 02.10.2018 ОСОБА_13 ставить запитання щодо готовності інтенсивності по підпорядкованим ОСОБА_1 менеджерам. Про що, відповідно, ОСОБА_1 обіцяє звітувати на електронну пошту.

Крім цього, ОСОБА_1 надано його спільне фото з генеральним директором ОСОБА_13 та потенційними клієнтами компанією "Арбуд ТК" в додатку "FАСЕВООК" про успішне рішення про подальше співробітництво, що додатково засвідчує виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 щодо пошуку потенційних клієнтів, ведення переговорів та укладання угод.

Окрім цього, відповідачем взято до уваги наданий ОСОБА_1 рахунок №1256633 від 23.01.2019, для сплати за підтримку домену "megacity.in.ua" на рік. Постачальником відповідної послуги визначено ФОП ОСОБА_25 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), при цьому одержувачем зазначено позивач, що свідчить про приналежність домену "megacity.in.ua" - позивачу.

Крім цього, відповідачем взято до уваги надані ОСОБА_1 скріншоти листування з особистої електронної пошти про надіслані 09.11.2018 о 11-07 годині з електронної адреси "ІНФОРМАЦІЯ_1" розрахункових відомостей про "нарахування бонусів менеджерам за жовтень 2018 року", серед яких значиться ОСОБА_1 поряд з наступними офіційно працевлаштованими працівниками: ОСОБА_16 - менеджер з регіонального розвитку; ОСОБА_4. - менеджер з регіонального розвитку; ОСОБА_20. - менеджер з регіонального розвитку; ОСОБА_5. - начальник відділу регіональних продаж КЧ: ОСОБА_6. - менеджер з регіонального розвитку; ОСОБА_30 . - менеджер з оптової торгівлі; ОСОБА_17. - менеджер ЗЕД, що також свідчить про виконання ОСОБА_1 своїх функціональних обов`язків, за результатами яких нараховувалися бонуси (додаткова заробітна плата за виконання плану продажу).

Колегія суддів, вважає що наявні в матерілах справи письмові докази, надані позивачем для спростування вказаного не можуть пояснити можливість появи та наявність у ОСОБА_1 цих доказів та його обізнаність про особливості виробничого та адміністративного процесу у позивача.

Колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги про конфеденційний характер такої інформації, оскільки містить дані про господарську діяльність позивача. Колегія суддів звертає увагу на те, в матеріалах справи відсутні посилання на ознаки належності позивача до суб`єктів владних повноважень на яких відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» розповсюджуються правила про прозорість та доступність інформації, як на наявну передбачувану можливість у ОСОБА_1 , на думку колегії суддів, мати інформацію про позивача.

Колегія суддів, вважає що за умови невиконання ОСОБА_1 наведених ним у своїй поясненнях функціональних обов`язків: щоденне планування роботи та контроль за підпорядкованими співробітниками; пошук потенційних клієнтів; розробка альтернативних каналів збуту для збільшення продажів; ведення переговорів з клієнтами та безпосередньо продаж товару, - така обізнаність останього про позивача була б неможлива.

Колегія суддів вважає, що іншого пояснення обізнаності ОСОБА_1 про позивача аніж виконання ним саме таких функціональних обов`язків матеріали справи не містять.

При цьому, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про поверхневість обізнаності ОСОБА_1 про позивача.

Надані позивачем після здійснення інспекційного відвідування та до матеріалів справи письмові докази, а саме: договір поставки №КЧ-170510-02 від 10.05.2017 укладеного між позивачем та ТОВ «Арбуд торгівельна компанія»; сертифікація №КЧ-170510-02 від 11.05.2017 до договору КЧ-170510-02 від 10.05.2017; акт звірки взаємних розрахунків - як докази здійснення господарських операцій з ТОВ «Арбуд торгівельна компанія» лише у 2017 році; розрахунок №1258650 від 28.01.2019 товару доменних імен; акт здачі-прийому виконаних робіт від 28.01.2019 з ФОП « ОСОБА_25 .», платіжне доручення №1937 від 28.01.2019 про оплату ФОП ОСОБА_25 - як доказ здійснення оплати з ФОП ОСОБА_25 за іншим документом; наказ позивача про п`ятиденний робочий тиждень у 2018 році- як доказ існування іншого режиму робочого часу у позивача аніж вказаний ОСОБА_1 ; журнали реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці за період з 20.07.2017 по 14.03.2019; журналу реєстрації вступного інструктажу з питань техногенної безпеки за період з 30.08.2019 по 19.03.2019 - як докази нездійснення ОСОБА_1 підпису під час прийняття на роботу - не можуть спростувати наведені висновки суду.

За умови відсутності у відповідача права на вилучення та перевірку всіх документів, що стосуються діяльності позивача, та відсутності таких документів на час прийняття оскаржуваних рішень, колегія суддів позбавлена можливості вказати на достовірність обставин, на які посилається позивач як на підстави відсутності правдивості в поясненнях ОСОБА_1 .

Крім цього, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що під час інспекційного відвідування інспектор не застосував експертні дослідження, оскільки це не входить до його повноважень.

З приводу наданої оцінки судом першої інстанції поясненням свідків, отриманих під час інспекційного відвідування, то колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про їх необґрунтованість.

Судом першої інстанції надана перевага свідкам ОСОБА_16 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які є працівниками позивача на час надання своїх пояснень відповідачу.

Така обставина, колегія суддів, вважає може виключати їх правдивість та повина враховуватись судом з позиції можливого службового впливу зі сторони адміністрації позивача.

Крім цього, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що відсутність документального підтвердження в наявних документах документообігу по роботі з персоналом та бухгалтерського обліку у позивача посилань на працівника ОСОБА_1 не може свідчати про необґрунтованість його пояснень, оскільки саме відсутність належного оформлення трудового договору з ним є проступком позивача.

При цьому, колегія суддів зверає увагу на те, що на працівника, подання декаларації про свій майновий стан у зв`язку з виконання роботодавцем обов`язків податкового агенту не покладені, відповідно до вимог діючого податкового законодавства України.

Стосовно посилань позивача про сумнівне авторство резюме ОСОБА_1 , розміщене 19.11.2018 та інформації, яка міститься у ньому, то колегія суддів вважає, що це не відноситься до предмету спору, а стосується безпосередньо особистого життя ОСОБА_1 .

З приводу частини позовних вимог про скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК 4869/1161/НД/АВ/ІП-ФС від 12.04.2019 підставою для прийняття стало: ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці», то колегія суддів зауважує на таке.

Частина 1 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» каже, що при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

У відповідності до ст. 115 КЗпА України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Відповідачем в обгрунтовання своїх доводів наведений наказ Державного комітету статистики України від 05.12.2008 №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці».

Так, відповідачем не ставиться питання про неналежне оформлення всіх інших бухгалтерських документів з оплати праці позивача, аніж розрахунково-платіжні відомості позивача, чи нездійснення у належний спосіб таких виплат.

Під час огляду наявних в матеріалах справи розрахунково-платіжних відомостей позивача відсутні посилання на дотримання позивачем, встановленої вказаним наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008 №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» форми, зокрема, у графі утримано відсутній пункт 1 - видано за 1 половину місяця (аванс).

За цим, колегія суддів, вважає необгрунтованими висновки суду першої інстанції про задоволення позову.

Частиною 1, абзацом 4 частини 2 ст. 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частинами 3, 4, 7 ст. 265 КЗпП України визначено, що штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає можливим задовольнити апеляційну скаргу та скасувати судове рішення, відмовивши у задоволенні позову.

Судом першої інстанції зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, тому судове рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 року по справі № 520/4314/19 - скасувати з прийняттям нового судового рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.О. Донець
Судді(підпис) (підпис) М.І. Гуцал А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 10.12.2019 року