Справа № 163/519/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/13081/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 04 листопада 2019 року у справі № 163/519/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі порушення митних правил,-

суддя в 1-й інстанції Чишій С.С.,

час ухвалення рішення 04.11.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Любомль,

дата складання повного тексту рішення 04.11.2019 19 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернула в суд з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС, в якому просить визнати протиправною і скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0154/20500/19 від 20.02.2019 року за ознаками ст.485 МК України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відсутні докази наявності в неї умислу на ухилення від сплати обов`язкових платежів. При митному оформленні автомобіля діяла добросовісно, без жодного умислу на заявлення неправдивих відомостей щодо транспортного засобу і заниження його митної вартості. До митного оформлення пред`явила виключно ті документи, які були їй передані і на даний час ніким не скасовані і не визнані недійсними. Відповідачем неправомірно надано перевагу документам та відомостям, які отримані від литовських митних органів, над документами, які були подані при проведенні митних процедур. Крім цього, відповідачем не допитано всіх осіб, які фігурують по справі, не витребувано документів у юридичних осіб, які причетні до справи. Зазначених обставин відповідач не перевірив і не з`ясував, чим допустив необ`єктивність та упередженість під час провадження у справі і її розгляду.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 04 листопада 2019 року у справі № 163/519/19 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що вчинення правопорушення позивачем повністю стверджено матеріалами справи, а саме: витягом ЄАІС ДФС, протоколом про порушення митних правил та іншими документами.

Також апелянт звертає увагу на необгрунтованість та неправомірність висновків суду першої інстанції, адже останні свідчать про поверхневе розуміння судом першої інстанції норм митного законодавства, зокрема, щодо коригування митної вартості товару.

Декларантом при митному оформленні вказаного транспортного засобу митну вартість т/з визначено за резервним (6) методом. При цьому, у такому випадку, митниця позбавлена правової можливості коригування митної вартості визначеної декларантом, більше того, за ціною договору.

В той же час, вказане свідчить про правомірність винесеної постанови із врахуванням документів, що надійшли з митних органів іноземної держави, оскільки лише із їх надходженням було виявлено факт заниження вартості т/з, а отже і митних платежів необхідних для сплати при митному оформленні авто.

Просить скасувати рішення Любомльського районного суду Волинської області від 04 листопада 2019 року у справі № 163/519/19 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що визначення розміру митних платежів підрозділом митниці без винесення рішення про коригування митної вартості або за результатами документальної невиїзної перевірки незаконним, оскільки воно не відповідає положенням ст.ст.55, 295, 351-354 МК України.

З огляду на такі міркування службова записка підрозділу митниці може використовуватись для службових цілей, однак не відповідає ознакам допустимого доказу в справі про порушення митних правил.

В оскаржуваній постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, аніж тим, що подані до митного оформлення на Волинській митниці ДФС.

Через сукупність наведених обставини суд першої інстанції вважає встановленим факт неповноти і необ`єктивності провадження в справі про порушення митних правил, що свідчить про порушення принципу доведення винуватості "поза розумним сумнівом" і дає підстави для скасування оскаржуваної постанови відповідно до п.2 ч.1 ст.531 МК України, у зв`язку з цим позов підлягає повному задоволенню.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не повно і не всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані сторонами докази.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що митне оформлення легкового автомобіля "Опель Комбо", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , здійснене 06.08.2018 року посадовою особою митного поста "Луцьк" Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ТзОВ "Бін Торг" ОСОБА_2 Е ОСОБА_3 митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/062453.

Згідно рахунку-фактури №7650 від 30.07.2018 року вартість транспортного засобу становить 1500 євро, його продавцем виступала компанія "WERNER EGERLAND", отримувачем ОСОБА_1 .

За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 72 208,55 гривень було нараховано та сплачено 42 793,15 гривні митних платежів.

Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 16.10.2018 року про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також "Опель Комбо", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

19.11.2018 року документи литовських митних органів ДФС України надіслало Волинській митниці ДФС для проведення перевірки.

Згідно експортної митної декларації Литовської Республіки MRN № 18LTKC0100EK0BDBE0 від 31.07.2018 року, довідки-рахунок (документа під назвою "Pazyma-Saskaita") серії TDT № 03845 від 31.07.2018 року, квитанції про отримання коштів (документа під назвою "PINIGU PRIEMIMO KVITAS") серії НОМЕР_2 200625 від 31.07.2018 року, автомобіль "Опель Комбо" був проданий компанією UAB "TD TRANSPORT" громадянці ОСОБА_1 за ціною 4100 євро.

З огляду на різницю вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення, стосовно вартості в литовській експортній митній декларації різниця розміру митних платежів становить 18 083,53 гривні, що визначено службовою запискою УАМП Волинської митниці.

15.01.2019 року інспектор Волинської митниці ДФС склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 0154/20500/19 за ознаками ст.485 МК України. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 через декларанта ОСОБА_4 під час митного оформлення автомобіля "Опель Комбо" вчинила дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 18 083,53 гривні, тобто заявила в митній декларації неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надала з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

20.02.2019 року заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 0154/20500/19 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 54 250,59 гривень.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 1, 2 статі 51 МК України).

Статтею 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Такі відомості є відомостями, необхідними для митних цілей.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України.

Згідно зі ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст.508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Відповідно до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Ст.489 МК України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.485 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

У кожному випадку виявлення факту порушення митних правил, посадова особа передбачена ст.359 Кодексу, яка виявила дане правопорушення, зобов`язана скласти протокол про порушення митних правил за формою, затвердженою наказом ДМС України.

Відповідно до ст.526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний орган доходів і зборів. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Крім того, ч.1 ст.494 МК України передбачає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як підтверджено матеріалами справи, 26.11.2018 року до Волинської митниці ДФС з Державної фіскальної служби України листом від 19.11.2018 №36006/7/99-99-20-02-01-17 надійшло звернення митних органів Литовської Республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки «OPEL», модель: «COMBO», номер кузова НОМЕР_3 за експортною митною декларацією MRN №18LTKC0100EK0BDBE0, рахунком-фактурою (UAB TD TRANSPORT) серії TDT №03845 від 31.07.2018 та (Pinigu Priemimo Kvitas) серії TSC №0200625 від 31.07.2017 року щодо купівлі-продажу даного транспортного засобу.

За результатами проведеного опрацювання зазначеного звернення митних органів Литовської Республіки та товаросупровідних документів до нього було встановлено, що автомобіль марки «OPEL», модель: «COMBO», номер кузова НОМЕР_3 був проданий компанією UAB TD TRANSPORT V.BORISEVICIAS 4, LT-68137 MARIJAMPOLE в адресу фізичної особи - громадянки ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_4 , Україна за ціною 4 100 Євро, що за курсом Національного банку України станом на 06.08.2018 року, тобто на момент митного оформлення товару за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/062453 склало суму 128 719,6 (сто двадцять вісім тисяч сімсот дев`ятнадцять ) гривень 60 копійок.

Відповідно до службової записки відділу адміністрування митних платежів Волинської митниці ДФС від 19.12.2018 №1588/03-70-19-02-25, за митне оформлення автомобіля марки OPEL», модель: «СОМВО», номер кузова НОМЕР_3 при його митній вартості у 128 719,6 гривень необхідно було сплатити митні платежі у загальній сумі 60876,68 гривень, тобто різниця між платежами, які було сплачено і платежами, які необхідно було сплатити становить 18 083 (вісімнадцять тисяч вісімдесят три) гривні 53 копійки.

Таким чином, ОСОБА_1 через декларанта (митного брокера) ТзОВ «Він Торг», громадянина ОСОБА_4 , під час митного оформлення вищевказаного транспортного засобу (товару) марки «OPEL», модель: «СОМВО», номер кузова НОМЕР_3 за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/062453 вчинила дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 18 083 (вісімнадцять тисяч вісімдесят три) гривні 53 копійки, тобто заявила в митній декларації типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/062453 від 06.08.2018 року неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару та надала з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

По даному факту інспектором митниці складено протокол про ПМП №0154/20500/19 за ст.485 МК України розгляд справи призначено на 20.02.2019р. про час, місце та дату розгляду справи про порушення митних правил громадянку повідомлено належним чином.

Згідно з ч.3 ст.526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Колегією суддів встановлено, що з метою з`ясування усіх обставин справи, Волинською митницею ДФС направлено лист від 28.12.2018 року №6342/03-70-20-02 Сопільник ОСОБА_5 про необхідність явки на 15.01.2019 року, який був отриманий особисто 03.01.2019, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №711.

Крім того, Волинською митницею ДФС був направлений виклик ОСОБА_6 від 28.12.2018 року №6341/03-70-20-02, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №703.

15.01.2019 року Волинська митниця ДФС отримала пояснення ОСОБА_6 , який повідомив, що оформленням документів у Литві він не займався та він особисто документів митниці не передавав.

15.01.2019 року посадовою особою Волинської митниці ЛФС складено протокол про порушення митних правил №0154/20500/19 за ст.485 МК України, розгляд справи призначено на 20.02.2019 року за адресою Волинська митниця ДФС, Любомльський район, с. Римачі.

Згідно матеріалів справи примірник протоколу був відправлений позивачу №131/03-70-20-03-16 від 17.01.2018 року, який позивач отримала 22.01.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №781.

Окрім цього, у вищезазначених листах було роз`яснено права особи, передбачені ч.4 ст. 494 та ст. 498 МК України та зазначено контактний номер телефону. Разом з тим, було вказано, що у випадку неявки у встановлений термін, протокол про порушення митних правил, у відповідності до вимог МК України, може бути складений без вашої участі.

Однак ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС не з`явилась, та жодних клопотань, пояснень не надала.

20.02.2019 року заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. виніс постанову, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 0154/20500/19 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 54 250,59 гривень.

Дана постанова була направлена ОСОБА_1 та отримана 25.01.2019 року особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 781.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що підстави стверджувати про недотримання процедури розгляду справи про порушення митних правил №0154/20500/19 та притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

До митної декларації додано рахунок-фактура (Kaufvertrag) від 30.07.2018 №7650 продавцем автомобіля марки «OPEL», модель: «COMBO», номер кузова: НОМЕР_3 , 2013 року є компанія «Werner Egerland Automobillogistik GmbH & Co.KG», покупцем ОСОБА_1 , вартість товару становить 1500 Євро.

Зазначені обставини, на переконання суду апеляційної інстанції вказували на наявність у митного органу права вчиняти послідовні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару, оскільки надані митному органу документи не підтверджували загальної суми всіх платежів, які здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваного транспортного засобу продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця, що в свою чергу було правовою підставою для отримання інформації у митних органів Республіки Литва, за вищеописаних обставин.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що суб`єкт порушень митних правил, визначених статтею 485 МК України, є спеціальним, тобто крім загальних ознак, визначених частиною 2 статті 459 МК України, наділений ще й спеціальними додатковими ознаками - це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування (декларант).

Відповідно до статті 416 МК України митний брокер - це підприємство, що надає послуги з декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Взаємовідносини митного брокера з особою, яку він представляє, визначаються відповідним договором (стаття 417 МК України).

Тобто, митний брокер, за відсутності підстав мати сумніви в достовірності документів, декларує товари на підставі таких документів, які надані замовником чи уповноваженим представником замовника.

Враховуючи вказане, за відсутності доказів вчинення щодо позивача шахрайських дій іншими особами при ввезенні та розмитненні автомобіля марки "Опель Комбо", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме позивач є суб`єктом відповідальності за порушення митних правил, яке передбачено статтею 485 МК України.

Статтею 485 МК України передбачена адміністративна відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст.469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Зміст вказаної норми не містить вичерпного переліку порушень митних правил, які є триваючими.

Колегія суддів звертає увагу на те, що триваючими є правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Правопорушення передбачене ст.485 МК України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, тобто є триваючим, а тому адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цього правопорушення.

Матеріалами справи підтверджується, що факт порушення позивачем митного законодавства відповідач виявив 26 листопада 2019 року після отримання від митних органів Литовської Республіки інформацію щодо оформлення транспортного засобу марки автомобіля «OPEL», модель: «СОМВО», номер кузова НОМЕР_3 та експортною митною декларацією MRN №18LTKC0100EK0BDBE0 щодо купівлі-продажу даного транспортного засобу.

Враховуючи, що будь-яких інших даних щодо більш раннього виявлення вчиненого позивачем правопорушення судом не встановлено, тому саме з вказаної дати необхідно починати відлік строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 лютого 2019 року, не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення вчинення ОСОБА_1 правопорушення, Волинська митниця прийняла постанову у справі про порушення митних правил №0154/20500/19, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 54250,59 грн.

Таким чином, притягнення позивача до відповідальності відбулося в межах строків, визначених ч.1 ст.467 МК України.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що у діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, притягнення позивача до відповідальності відбулося в межах строків, визначених ч.1 ст.467 МК України, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно та невсебічно з`ясував обставини справи та в повній мірі не оцінив надані сторонами докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на вищевикладене, є підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду слід скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 04 листопада 2019 року у справі № 163/519/19 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 13.12.2019 року