Справа № 1.380.2019.002607
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11359/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року, ухвалене суддею Лунь З.І. у м. Львові о 09:33, повний текст якого складений 01 жовтня 2019 року, у справі № 1.380.2019.002607 за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Державного підприємства "Львівське будівельно-монтажне управління", з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерства оборони України, про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі, -

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2019 року позивач Головне управління ДФС у Львівській області звернувся до суду із позовом до відповідача Державного підприємства "Львівське будівельно-монтажне управління", у якому просив надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу відповідача за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за відповідачем обліковується борг перед бюджетом з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), податку на доходи з фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, податку на прибуток підприємств, що перебувають у державній власності, адміністративних штрафів та інших санкцій, податку на землю у сумі 1186173,66 гр, що утворився у зв`язку із несплатою грошових зобов`язань, самостійно задекларованих відповідачем та визначених податковим органом.

На виконання судових рішень контролюючим органом було скеровано ряд інкасових доручень щодо списання суми заборгованості із банківських рахунків боржника, однак за наслідками вжитих заходів сума заборгованості погашеною не була. Наведені обставини слугували підставою для звернення до суду про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, залучено Міністерство оборони України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що урахуванням тієї обставини, що Законом України Про введення мораторію на примусову реалізацію майна від 29.11.2001 року № 2864-ІІІ встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25%, до яких належить Державне підприємство Львівське будівельно-монтажне управління, у статутному фонді якого частка держави становила 100%, станом на день звернення до суду з цим позовом, майно підприємства є державною власністю, а також, що, як було встановлено, станом на день прийняття рішення судом, власником майна, зазначеного в Акті опису від 02.05.2019, зареєстровано Міністерство оборони України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДФС у Львівській області.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Державне підприємство Львівське будівельно-монтажне управління () зареєстроване як суб`єкт господарювання 17.08.2005, що підтверджується відповідним записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Львівській області.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2012 у справі №2а-6329/12/1370 задоволено позов ДПІ в Залізничному районі м. Львова до ДП Львівське будівельно-монтажне управління та вирішено стягнути до бюджету кошти в сумі 75491,91 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2012 у справі №2а-10159/12/1370 задоволено позов ДПІ у Личаківському районі м. Львова до ДП Львівське будівельно-монтажне управління та вирішено стягнути до бюджету кошти в сумі 17311,66 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 у справі №813/5391/14 задоволено позов ДПІ у Личаківському районі м. Львова до ДП Львівське будівельно-монтажне управління та вирішено стягнути до бюджету кошти в сумі 8276,49 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.01.2015 у справі №813/41/15 задоволено позов ДПІ у Шевченківському районі м. Львова до ДП Львівське будівельно-монтажне управління та вирішено стягнути у банках кошти в сумі 1 106 094,15 грн.

Станом на 02.05.2019 сукупний податковий борг відповідача становить 1186173,66 грн, що підтверджується довідкою ГУ ДФС у Львівській області від 06.05.2019 №23710/52.17-16.

Примусове виконання цих судових рішень здійснювалося банківськими установами на підставі скерованих позивачем інкасових доручень № 81 від 15.01.2019, №82 від 15.01.2019, №213 від 30.06.2015, №227 від 27.08.2015, №228 від 27.08.2015, №229 від 27.08.2015, №338 від 15.11.2013, №337 від 15.11.2013, №308 від 06.11.2013, №214 від 30.06.2015, №227 від 27.08.2015, №135 від 07.04.2015, №212 від 30.06.2015. Ці інкасові доручення були повернуті податковому органу без виконання у зв`язку з виконанням іншого виконавчого документа та відсутністю інших коштів на рахунку платника податків.

Податковий керуючий на підставі рішення начальника Головного управління ДФС у Львівській області від 12.04.2018 №23592/10/13-1-17-05-10 про опис майна у податкову заставу склала акт № 23392/10/52.17-15 опису майна.

Згідно з цим актом податковий керуючий провела опис такого майна відповідача: військового містечка №48 об`єкт житлової нерухомості заг. площею 797 кв.м по вул. Творчій, 11 м. Львів; нерухоме майно військового містечка №58 по вул. Авіаційній, 7 м.Львів, а саме: механічна майстерня, В-1 заг. площею 3280,9 кв.м; склад, Г-2 заг. площею 611,1 кв.м; гараж, Д-1 заг. площею 395,8 кв.м; сховище,6 Ж-1 заг. площею 175,2 кв.м; сховище, з 3-1 заг. площею 224,3 кв.м; будівля КТП,М-1 заг. площею 41,7 кв. м;сховище,4 Л-1 заг. площею 301,8 кв.м; сховище для скла П-1 заг. площею 101,1 кв.м; компресорна, 2, Р-1 заг. площею 22,6 кв. м; вбиральня, С-1 заг. площею 2,8 кв.м ; навіс для ПММ, Т-1 заг. площею 35,8 кв.м; компресорна, У-1 заг. площею 27,7 кв.м; ТП, Ф-1 заг. площею 11,2 кв.м; пожежний пост, Х-1 заг. площею 3,0 кв.м, мийка для машин, Ц-1 заг. площею 6,2 кв.м; будинок ПТО заг. площею 541,5 кв.м.; сховище, 3,3-1 загальною площею 123,10 кв.м, належить на праві власності державі в особі Міністерства оборони України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, юридичної особи з суд встановив, що 23.04.2018 вказане майно було зареєстроване на праві власності за ДП Львівське будівельно-монтажне управління, форма власності - державна (а.с.86-90).

Така інформація була чинною станом на день звернення позивача до суду.

Водночас, під час розгляду справи суд встановив, що відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2019 зазначене вище майно знаходиться у державній власності, а його власником є Міністерство оборони України (а.с.153-155).

Оскільки вжитими заходами контролюючого органу не досягнуто погашення податкового боргу, що облікується за позивачем, Головне управління ДФС у Львівській області орган звернулось до суду з адміністративним позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з абзацом 1 підпункту 87.1, підпунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Підпунктами 88.1, 88.2 статті 88 Податкового кодексу України встановлено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

Таким чином, податкова застава є способом забезпечення виконання обов`язку зі сплати грошових зобов`язань, при її застосуванні обмежуються права платника податків щодо розпорядження власним майном.

Відповідно до абзацу 1 пункту 89.2 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде права власності у майбутньому.

Згідно з пунктом 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Пунктом 89.8 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у разі наявності у платника податків непогашеного податкового боргу податковий орган вправі поширити на майно такого платника в межах суми боргу податкову заставу на підставі відповідного рішення керівника податкового органу та складеного акта опису ліквідного майна, яка підлягає реєстрації у відповідному державному реєстрі.

Відповідно до підпунктів 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, Податковим кодексом України встановлено особливий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу. Органами стягнення за такими рішеннями, які здійснюють процедуру їх примусового виконання, є контролюючі органи в розумінні Податкового кодексу України.

Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у контролюючого органу права на звернення до суду із даним позовом: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку; відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; наявність майна платника податків - боржника у податковій заставі.

Лише сукупність вказаних обставин є підставою для звернення контролюючого органу до суду із позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.

Отже, Податковим кодексом України встановлено черговість вжиття податковим органом заходів щодо погашення податкового боргу: спочатку приймаються заходи для стягнення коштів з платника податків, а у разі їх недостатності погашення податкового боргу здійснюється за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі.

Вказана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 02 квітня 2019 року у справі № 809/1941/14.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується вжиття відповідачем згаданих заходів, передбачених Податковим кодексом України, що є необхідною передумовою погашення суми податкового боргу за рахунок майна Державного підприємства "Львівське будівельно-монтажне управління", що перебуває у податковій заставі.

Також колегія зауважує, що майно Державного підприємства "Львівське будівельно-монтажне управління", яке перебуває в податковій заставі, належить йому на праві господарського відання, перебуває на балансі підприємства та використовується в його господарській діяльності, відтак в розумінні п. 89.2 ст. 89 Податкового кодексу України може бути використане як джерело погашення податкового боргу.

Наведені обставини в своїй сукупності під час прийняття рішення залишилися поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком його скасування.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючис статтями 242, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного суду України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області задовольнити, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі №1.380.2019.002607 скасувати.

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Львівській області задовольнити.

Надати дозвіл Головному управлінню ДФС у Львівській області (79000, м.Львів, вул.Стрийська, 35; ) на погашення усієї суми податкового боргу Державного підприємства "Львівське будівельно-монтажне управління" (79059, м. Львів, вул. Творча, 11; ) 1 186 173 (один мільйон сто вісімдесят шість тисяч сто сімдесят три) грн 66 коп. за рахунок майна, яке перебуває в податковій заставі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Постанова складена в повному обсязі 11.12.2019.