Справа № 160/9508/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/9508/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року (суддя Сидоренко Д.В.) про повернення позовної заяви у справі №160/9508/19 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Дніпропетровської обласної ради про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Кабінету Міністрів України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Дніпропетровської обласної ради про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху з підстав її не відповідності вимогам статей 160, 161 КАС України.

09.10.2019 ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків, разом із уточненою позовною заявою, клопотанням про звільнення від сплати судового збору та клопотання про витребування додаткових доказів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування додаткових доказів, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору; позовну заяву, у зв`язку з не усуненням недоліків, повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати як таку, що порушує статтю 8,55,24 Конституції України та підставі рішення Конституційного Суду України від 23.05.2001 у справі №1-17/2001 №6-рп/2001 повернути позовну заяву на повторний розгляд до суду першої інстанції. За позицією скаржника суд першої інстанції, повернувши поданий позивачем позовом, фактично відмовив у захисті порушених прав позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення її недоліків шляхом надання до суду позовної заяви, оформленої відповідно до вимог статті 160 КАС

України, а також документу про сплату судового збору за подання позовної заяви.

Підставами для залишення позовної заяви без руху стало те, що остання за змістом та формою не відповідає вимогам статті 160 КАС України, а саме, в документі з назвою «позовна заява» фактично викладено заяву про забезпечення позову. Крім цього, позивачем не сплачено судовий збір за подання позову.

09.10.2019 ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків, разом із уточненою позовною заявою та клопотанням про звільнення від сплати судового збору. Також позивачем подано клопотання про витребування додаткових доказів від Пенсійного фонду та ДФС, а саме документів, які засвідчують його незадовільний матеріальний стан.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування додаткових доказів, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору; позовну заяву, у зв`язку з не усуненням недоліків, повернуто позивачу.

В ухвалі про повернення позовної заяви суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Такі висновки суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає передчасними, з огляду на таке.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору та звільнення від його сплати, врегульовані положеннями Закону України "Про судовий збір" та Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" згідно якої, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір").

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно іх п. 1 ч. 3 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Аналіз вищевказаних норм вказує, що ухвала про залишення апеляційної скарги без руху має містити не лише виявлені недоліки, але й спосіб їх усунення. При цьому, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Невиконання належним чином вмотивованої ухвали у спосіб визначений судом тягне за собою наслідок у вигляді повернення такої скарги.

Як вбачається з ухвали про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції, вказуючи на необхідність подання позивачем документу про сплату судового збору, не визначив точну суму судового збору, який належить сплатити позивачу, оскільки визначити такий не видається можливим через не дотримання позивачем форми та змісту позовної заяви, а саме, в документі з назвою «позовна заява» позивачем фактично викладено заяву про забезпечення позову.

На усунення недоліків позовної заяви позивач, зокрема, подав до суду першої інстанції позовну заяву в новій редакції із викладеними в ній вимогами, а також клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Обґрунтовуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, позивач посилався на те, що він позбавлений можливості його сплати через незадовільний матеріальний стан, так як сума судового збору значно перевищує 5 відсотків від доходу за 2018 рік, а іншого доходу, ніж пенсія, у позивача не має.

Разом з тим, в оскаржуваній ухвалі про повернення позовної заяви, суд першої інстанції не дослідив обставини, зазначені позивачем в клопотанні про звільнення від сплати судового збору та не надав їм належну правову оцінку.

Так, судом першої інстанції, з огляду на аргументи заявленого клопотання, не визначено розмір належного до сплати у даній справі судового збору за подання позову, не співставлено його з доходом позивача за попередній рік, та, відповідно, не вирішено питання щодо можливості звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи надані позивачем на підтвердження складаного майнового стану докази.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції послався на не надання позивачем належних та допустимих письмових доказів на підтвердження обставин, що унеможливлюють сплату судового збору. При цьому, суд першої інстанції не врахував долучені позивачем до позовної заяви докази, а саме довідку органу ПФУ від 31.01.2019, яка містить інформацію про розмір отриманого позивачем доходу (пенсії) за 2018 рік; відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви передчасними, оскільки такі зроблені без належної правової оцінки аргументів позивача, викладених в клопотанні про звільнення від сплати судового збору, без належної та всебічної оцінки майнового стану позивача, з огляду на надані на його підтвердження докази.

Слід зауважити, що Європейський Суд неодноразово, зокрема, у справі "Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії", наголошував на тому, що судовий збір має бути "розумним", тобто таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Оскільки невиправдано великий їх розмір, який не враховує фінансове положення заявників, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

Також Європейський Суд неодноразово вказував на необхідність дотримання з однієї сторони балансу між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи, та з іншої - правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема, правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді. Для того, щоб гарантувати такий справедливий баланс, та, власне, зберегти безперебійне функціонування судової системи, суди мають можливість звільнити від судового збору тих заявників, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію.

Тобто, при оцінюванні розміру судового збору слід обов`язково враховувати питання фінансової спроможності заявника його сплатити, а також обставини конкретної справи та стадію провадження.

З огляду на викладене, оскаржену ухвалу суду першої інстанції не можливо визнати законною та обґрунтованою, як того вимагає ст..242 КАС України, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статями 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року по справі №160/9508/19 - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 12.12.2019 року.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк