Справа № 146/1609/19
Суддя: Пилипчук О. В.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/1609/19
РІШЕННЯ
Іменем України

"12" грудня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-cyдді Пилипчука О.В.

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль адміністративну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2 - військовий комісар Томашпільського району Вінницької області

вимоги позивача: про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

представник відповідача: Кондратов Ігор Вікторович

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
18 листопада 2019 року до суду з цією позовною заявою звернувся ОСОБА_1 , в якій просить скасувати постанову №34 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у сумі 85 гривень як безпідставну, а тому не законну

Позов мотивовано наступним.

08 листопада 2019 року військовим комісаром Томашпільського району ОСОБА_2 було винесено постанову в адміністративній справі № 34 від 08.11.2019 відносно позивача про скоєння останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 210 КУпАП.

Постанову позивачем отримано 11.11.2019 року рекомендованим листом з відміткою про вручення.

З даною постановою позивач не згоден і вважає її незаконною, безпідставною, прийняту з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач вказує на те, що 07 листопада 2019 року, біля 16 години, у приміщення «Нової Пошти», що знаходиться в смт. Томашпіль Вінницької області прийшов невідомий йому громадянин і повідомив мене, що ним буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.210 КУпАП у разі, якщо він не прийме повістки для явки у військкомат.

Невідомий назвався провідним спеціалістом командування Томашпільського РВК ОСОБА_3 . Вказаний суб`єкт прибув у супроводі двох громадян у військовій формі як вони повідомили вони прибули у якості свідків.

Позивач зазначає, що оскільки в особи не було при собі посвідчення та був відсутній паспорт, він мав законні підстави не отримувати від цієї особи повістки.

Позивач вказує, що відповідно до ст.255 КУпАП передбачено вичерпний перелік осіб, які мають право на фіксацію правопорушень шляхом складання відповідних документів. Посада, названа ОСОБА_3 , не входить до даного переліку, а тому він не мав права на складання протоколу.

Позивач підкреслює, що не був ознайомлений з вказаним протоколом, його копію не отримував, не був повідомлений про розгляд справи його час та дату і, таким чином, був позбавлений можливості скористатися своїм правом скористатися послугами фахівця, давати пояснення у справі.

ОСОБА_1 повідомляє, що пропонував ОСОБА_3 прийняти від нього копії підтверджуючих документів того, що на даний час проходить амбулаторне лікування, проте останній відмовився їх отримувати.

Позивач вказує, що при розгляді справи військовим комісаром було порушено вимоги статті 272-2 КУпАП, а саме повідомлення про розгляд справи не було вручено йому взагалі, та порушено вимоги статті 278 КУпАП.

Також, позивач відзначає, що ч.1 ст. 210 КУпАП не передбачено відповідальність за відмову від отримання повістки, а передбачено лише за факт неявки у військкомат. Окрім того свідками по даній справі відмічено військовослужбовців, підлеглих по службі відповідачу, що викликає сумнів у їх об`єктивності.

25 листопада 2019 року представником відповідача Кондратовим І.В. подано відзив на позовну заяву, в якій він просить відмовити ОСОБА_1 у скасуванні постанови Томашпільського районного військового комісара № 34 від 08.11.2019 року, оскільки позивач не виконав обов`язку передбаченого абзацом 2, пунктом 10, статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а доказів поважної причини відмови від отримання повістки на медичну комісію не надав.

Відзив мотивовано наступним.

07.11.2019 за адресою АДРЕСА_1 , представившись та показавши свої посвідчення при врученні повістки на медичну комісію ОСОБА_1 отримали відмову від підпису на даній повістці, на що 07.11.2019 року в присутності двох свідків було складено протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 за відмову від отримання повістки для проходження медичного огляду та неявки до військового комісаріату у двох примірниках, один з яких вручено позивачеві особисто. Позивач у своїх поясненнях зазначив, що відмовляється від отримання повістки у зв`язку з проходженням лікування у КНП «Томашпільська ЦРЛ», проте підтверджуючих документів не надав.

Представник відповідача інформує, що відповідно до ч. 3 ст. 255 КУпАП у випадках, прямо передбачених законом, протоколи про адміністративні правопорушення можуть складати також посадові особи інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування і представники органів самоорганізації населення. Відповідно до наказу Томашпільського РВК №101 від 16,09.2019 року, провідний спеціаліст командування службовець ЗСУ ОСОБА_3 уповноважений на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідач вказує, що постанову за справою про адміністративне правопорушення №34 від 08.11.2019 року було вислано позивачеві рекомендованим повідомленням.

Відповідач зазначає, що відповідно до ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Заява, яка надійшла від позивача 18.11.2019 року, була розглянута, відповідь було надано без порушення Закону України «Про звернення громадян» рекомендованим листом від 20.11.2019 року за вихідним № 1616

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Томашпільського районного суду від 19 листопада 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 26 листопада 2019 року.

26 листопада 2019 року представником відповідача Кондратовим І.В. подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 26 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду на 12 грудня 2019 року.

Доводи учасників справи.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача Кондратов І.В. направив до суду заяву, згідно якої позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та посилаючись на обставини, зазначені в відзиві, попросив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, обставини, на які послався представник відповідача у відзиві на позовну заяву, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Конституція України.
Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодекс адміністративного судочинства України.
Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 5. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина 1 статті 9. Розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 2 статті 74. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків.

Стаття 72. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Кодекс України про адміністративні правопорушення.
Стаття 7. Ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Стаття 9. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені статтею 33 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі по тексту - КУпАП) за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 235 КУпАП військові комісари розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 - 211-6 КУпАП.

Стаття 251. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності (ч. 1 ст. 254 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За правилами ч.ч. 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 268 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 272 КУпАП передбачено, що як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних;

- проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

-виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Корнєв і Карпенко проти України» від 21.10.2010 року (Заява № 17444/04).

Вимоги п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід розглядати як конкретний аспект права на справедливий судовий розгляд, гарантований п. 1 ст. 6 Конвенції, що передбачає право мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту, що означає, що підготовка основного захисту в його інтересах охоплює все, що є "необхідним" для підготовки основного розгляду справи. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і, таким чином, вплинути на результат провадження. Питання адекватності часу та можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи. Обмеження зазначених прав є порушенням п. 3 ст. 6 Конвенції, взятого в поєднанні з п. 1 ст. 6 Конвенції.

Позиція суду.
З матеріалів справи вбачається, що 08 листопада 2019 року військовим комісаром Томашпільського району ОСОБА_2 було винесено постанову в адміністративній справі № 34 від 08.11.2019 відносно позивача про скоєння останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 210 КУпАП., а саме за те, що 07.11.2019 року ОСОБА_1 порушив вимоги а.2ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (відмовився від отримання повістки) (а.с. 4)

Постанову позивачем отримано 11.11.2019 року рекомендованим листом з відміткою про вручення. (а.с.9)

З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою став протокол про адміністративне правопорушення, складений провідним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 07.11.2019 року.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 07.11.2019 року, ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки в присутності двох свідків, від підписання протоколу також відмовився.

Цього ж дня-07.11.2019 року- складено акт відмови від отримання повістки в присутності двох свідків.

Позивачем у позовній заяві не заперечувався той факт, що його було повідомлено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.210 КУпАП у разі, якщо він не прийме повістки для явки у військкомат. Також позивачем не оспорюється факт присутності свідків під час вручення йому повістки.

Відповідно до ч.1 ст.210 КУпАП порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасне подання в обліковий орган, де вони перебувають на військовому обліку, відомостей про зміну місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також порушення порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах, тягнуть за собою накладення штрафу від п`яти до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач у позовній заяві вказує, що відповідно до ст.255 КУпАП передбачено вичерпний перелік осіб, які мають право на фіксацію правопорушень шляхом складання відповідних документів. Посада, названа ОСОБА_3 , не входить до даного переліку, а тому він не мав права на складання протоколу. Проте, відповідно до ч.2 ст.255 КУпАП У справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-23 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Як вбачається із витягу з Наказу № 101 від 16.09.2019 року про призначення посадових осіб відповідальних за складання протоколів про адміністративні правопорушення, провідний спеціаліст командування службовець Збройних Сил України ОСОБА_3 відповідальний за складання адміністративних протоколів.

Позивач вказує, що при розгляді справи військовим комісаром було порушено вимоги статті 272-2 КУпАП, а саме повідомлення про розгляд справи не було вручено йому взагалі, проте вказаної статті Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить, повідомлення про розгляд справи регулюється ст. 277-2 КУпАП та стосується розгляду справи в суді.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд повинен повно встановити обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надати їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Суд оцінивши всі надані суду позивачем та відповідачем докази в їх сукупності, зважаючи, що обставити на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, відповідачем надано докази які спростовують обставини викладені в позові суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова складена відповідно до норм процесуального законодавства, вину позивача доведено у встановленому порядку, відтак оскаржувана постанова не підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в зв`язку з необґрунтованістю.

Зважаючи на те, що згідно з ч. 5 ст. 288 КУпАП України особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору, судові витрати за розгляд справи і задоволення вимог слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 7, 9, 33, 210, 235, 245, 247, 251, 252, 254, 256, 268, 279, 280, 283, 285, 288 КУпАП, ст. 2, 5, 6, 7, 9, 70-77, 229, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військового комісара Томашпільського району Вінницької області майора ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанову №34 від 08.11.2019 за справою про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП. залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи і задоволення вимог віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:
позивач: ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 15.08.2011 Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 -військовий комісар Томашпільського районного військового комісаріату Вінницької області, адреса: АДРЕСА_3 ;

Суддя: О. В. Пилипчук