Справа № 297/1690/19
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року№ 857/10636/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Берегівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2019 року, ухвалене суддею Ільтьо І.І., м. Берегово, у справі за позовом ОСОБА_1 до Берегівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

13.08.2019 позивач ОСОБА_1 звернуласядо суду з позовом до Берегівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Берегівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Росоха М. М. від 06.08.2019 про накладення на неї штрафу в розмірі 170 грн.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Берегівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Росоха М.М. від 6 серпня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 170 грн. Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Берегівського районного суду від 15.08.2019 року. Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Берегівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги у сумі 1500 грн. та 1152 грн. 60 копійок судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щопідставою для винесення постанови про накладення штрафу від 06.08.2019 року, передували акт державного виконавця від 28 липня 2019 року. Разом з тим, даним актом не зафіксовано жодних об`єктивних обставин, що свідчать про невиконання рішення суду боржником, і не встановлено жодних фактичних перешкод, що вчинялися ОСОБА_1 щодо побачень з батьком. Однією з головних підстав винесення постанови державного виконавця про накладення штрафу є вказівка у листі головного спеціаліста служби у справах дітей, що нібито встановлена «підозра впливу на психологічний стан з боку матері та бабусі». Разом з тим, підозра припущення, що ґрунтується на результатах аналізу наявної інформації, і свідчить може свідчити про певні обставини. Однак підозра далека до висновку про винуватість особи. Крім того, суд першої інстанції звертає увагу, що державним виконавцем накладено штраф у розмірі 170 грн., що явно суперечить нормі статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено накладення штрафу на фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. Таким чином, постанова про накладення на позивача штрафу від 06 серпня 2019 року є незаконною.

Разом з тим, враховуючи складність справи та незначну цінність справи (позовна вимога про скасування постанови про накладення адмінстягнення у сумі 170 грн.), в порядку ч.6 ст.134 КАС України, суд першої інстанції вважає за необхідне зменшити розмір компенсації судових витрат та сягнути за рахунок бюджетних асигнувань Берегівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги у сумі 1500 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,вважаючи його прийнятим з порушенням норм матеріального права, Головне управління ДФС у Рівненській області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2019 року та прийняти нове рішення, якимвідмовити у задоволенні позовних вимогповністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянтвказує на те, що 15.06.2019 з метою вчинення виконавчих дій виконавчого провадження було здійснено виїзд головних державних виконавців Берегівського РВ ДВС Росохи М.М. та ОСОБА_2 спільно з стягувачем ОСОБА_3 за місцем проживання боржника (матері дитини) ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , якими встановлено, що син боржника та стягувача ОСОБА_4 плачучи відмовився їхати з батьком, за місцем проживання останнього, незважаючи на пропозиції ним різного роду дитячих розваг. При цьому в поведінці дитини спостерігались стривоженість, збентеженість та страх. Проте факту перешкоджання виконання рішення суду з боку боржника не встановлено, в зв`язку з чим штраф не накладався так як довести перешкоджання з боку боржника виконання рішення суду. Про проведення виконавчих дій складено акт державного виконавця. 24.06.2019 з метою належного виконання рішення суду було винесень постанову про залучення представників органів опіки і піклування для участі у проведенні виконавчих дій. Постанову з супровідним листом належним чином направлено до відділлу у справах дітей Берегівської РДА, а 03.07.2019 із зазначеної служби отримано відповідь про те, що представник органу опіки та піклування у проведенні виконавчих дій зможе взяти участь лише після 15 липня поточного року. В зв`язку з цим 05.07.2019 винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій строком на 10 днів. 21.07.2019 головним Державним виконавцем Берегівського РВ ДВС Росохою М.М. спільно зі стягувачем ОСОБА_3 здійснено повторний виїзд за місцем проживання боржника, однак остання на вулицю з дитиною з будинку не вийшла, на телефонні дзвінки стягувана та Головного державного виконавця не відповідала, а хвіртка вуличних ворг будинку була замкнена на ключ. Про проведення виконавчих дій складено акт державного виконавця. 28.07.2019 головним Державним виконавцем Берегівського РВ ДВС Росохою М.М. спільно зі стягувачем ОСОБА_3 та головним спеціалістом служби у справах дітей Берегівської РДА ОСОБА_5 здійснено черговий візит до місця проживання боржника, яка була повідомлена про візит заздалегідь, а отже вийшла на вулицю разом з дитиною та своєю матір`ю. В результаті виїзду встановлено, позитивну реакцію дитини на візит батька, однак на пропозицію останнього поїхати з ним і розважитися, син відреагував стривожено, з острахом і відмовився поїхати. Також з дитиною провела бесіду головний спеціаліст відділу у справах дітей Берегівської РДА ОСОБА_5 , яка також запропонувала ОСОБА_4 поїхати з батьком і розважитися, однак дитина проявляючи ознаки невпевненості та психологічного страху відмовилася. Про підозру нестабільного психологічного стану дитини та впливу на нього матері і бабусі вказано і у висновку по результатам виїзду складеного головним спеціалістом відділу у справах дітей Берегівської РДА ОСОБА_5 Про проведення виконавчих дій складено акт державного виконавця. Після висновку головного спеціаліста відділу у справах дітей Берегівської РДА ОСОБА_6 та встановлення факту можливого вчинення психологічного тиску на дитину було прийнято рішення про накладення на боржника штрафу. Під час винесення постанови про накладення на боржника штрафу державним виконавцем допущено технічну помилку та вказано суму штрафу у розмірі 170 грн., замість 1700 грн.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що рішенням Берегівського районного суду від 02.09.2016 зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 в спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у його вихованні. Встановити час та місце для спілкування ОСОБА_3 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відвідуванням останнім місця проживання свого батька без присутності матері щомісяця в першу та третю суботу неділю з 10-ї години суботи по 19-у годину неділі, та другу і четверту неділю з 10-ї по 19-у годину.

20.05.2019 року Берегівським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист.

30.05.2019 року головним державним виконавцем Берегівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області відкрито виконавче провадження № 53370979.

Постановою головного державного виконавця Берегівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 06.08.2019 рокуза невиконання рішення суду на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 170 грн.

Відповідно достатті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зістаттею 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 5 Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини шостої статті 26 наведеногоЗаконуза рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За правилами частини 1статті 63 Закону, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостоюстатті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до частини 2 вказаної статті, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

При цьому, порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною встановленостаттею 64-1 Закону.

Відповідно до зазначеної статті, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першоюстатті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятоюстатті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувана з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом (пункти 1.2 розділу IX Інструкції №512/5).

Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція №512/5).

Відповідно до пунктів 8, 9 розділу IX Інструкції №512/5 державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувана з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною тпетьою статті 64-1 Закону. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником г:шення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону. При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.

Згідно з пунктом 3 розділу XIV Інструкції №512/5 у разі невиконання без поважних причин у становлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання. У постанові про накладення на боржника штрафу виконавець іазначає норму Закону, якою передбачена відповідальність боржника, зміст вчинених боржником дій, суму штрафу. Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається боржнику. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що актом не зафіксовано жодних об`єктивних обставин, що свідчать про невиконання рішення суду боржником, не встановлено також жодних фактичних перешкод, що вчинялися ОСОБА_1 щодо побачень сина з батьком. Зокрема, ворота ОСОБА_1 були відчинені і контакт батька з сином відбувся. ОСОБА_1 не чинила жодних перешкод у спілкуванні дитини з батьком, поїздці сина за місцем проживання батька. Крім того, даний акт не підписаний понятими.

У матеріалах справи знаходиться лист головного спеціаліста служби у справах дітей Берегівської РДА Закарпатської області Рейті ОСОБА_7 , зі змісту якого видно, що нібито встановлена підозра впливу на психологічний стан дитини з боку матері та бабус, що і було однією з головних підстав винесення постанови державного виконавця про накладення штрафу.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що підозра це лише припущення, що грунтуються на результатах аналізу наявної нформації і може свідчити про певні обставини. Встановлювати факт негативного психологічного впливу матері на дитину може лише кваліфікований психолог на підставі відповідного грунтовного дослідження.

Колегія суддів суду апеляційної інстаанції також звертає увагу на ту обставину, що всупереч вимогам ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено накладення штрафу на фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. державним виконавцем чомусь накладено штраф на ОСОБА_1 у розмірі 170 грн.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 272, 287 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Берегівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2019 року у справі №297/1690/19 за позовом ОСОБА_1 до Берегівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 12.12.2019.