Справа № 160/8469/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2019 року Справа № 160/8469/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.
при секретарі судового засідання Масенка Г.Є.
представника позивача Коваленко О.В.
представника відповідача Кекуатової Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю АМТ ТРЕЙД до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -
02.09.2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю АМТ ТРЕЙД (надалі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпропетровської митниці ДФС (надалі відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 16.04.2019 р. №UA110180/2019/400047/1.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/8469/19 передана до розгляду судді Віхровій В.С.
У відповідності до ч.1 ст.173 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі.
Стаття 174 КАС України визначає, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Згідно положень ст.ст.175, 182 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У строк, встановлений судом, позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач - заперечення.
Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст.192 КАС України).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 р. відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання на 25.09.2019 р. об 11:00 год.
25.09.2019 р. до суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого повідомлено суд про незгоду з позовом, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач зазначає, що за результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, встановлено, що документи, які підтверджують числове значення складових митної вартості містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: не надано електронної копії декларації країни відправлення; не надано документального підтвердження щодо зазначення виробника товару; у відомостях щодо транспортного обслуговування відсутнє посилання на коносамент, номери контейнерів, інвойс, а тому не можуть бути об`єктивними та такими, що підтверджують транспортні витрати; умовами контракту не передбачено надання гарантійного листа як зобов`язання сплатити рахунок за транспортно-експедиційні послуги; не надано сертифікату походження товару. У зв`язку із чим вважає, що підстави для скасування рішення відсутні.
Підготовче судове засідання 25.09.2019 р. було відкладено до 12:00 год. 16.10.2019 р. для надання представником позивача відповіді на відзив на позовну заяву.
08.10.2019 р. до суду представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої наполягає на своїй правовій позиції про наявність порушень з боку митного органу та скасування прийнятого ним рішення. На думку позивача, митний орган безпідставно визначив митну вартість за другорядним методом, прийняв оскаржуване Рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування основного методу не були спростовані відповідачем. Позивач зазначає, що посилання відповідача на наявність розбіжностей в документах та недостовірність зазначених в них відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягала сплаті за ці товари, є необґрунтованими.
16.10.2019 р. до суду подані заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, згідно яких вважає правомірними свої дії та рішення щодо коригування митної вартості товару, який був заявлений до митного оформлення.
Підготовче судове засідання 16.10.2019 р. було відкладено до 11:40 год. 14.11.2019 р. у зв`язку із необхідністю надання відповідачем розрахунку суми скоригованої митної вартості товару.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.
У підготовче судове засідання 14.11.2019 р. прибули уповноважені представники сторін.
Представником відповідача подані витребуваний розрахунок суми митної вартості товару.
Для надання додаткових пояснень по справі судове засідання відкладено до 13:00 год. 20.11.2019 р.
У підготовче судове засідання 20.11.2019 р. прибули уповноважені представники сторін.
Представник позивача надав додаткові пояснення по справі, просив позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі.
З`ясувавши думку сторін по справі, суд ухвалив перейти до розгляду справи по суті у той же день.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази наявні у суду, заслухавши пояснення представників сторін, суд, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом III Митного кодексу України (надалі - МКУ) і базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості з точки зору її повноти і прав (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, відповідно до положень частини п`ятої ст.54 МКУ, митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Дані про митну вартість і її складові повинні піддаватися обчисленню (частина друга ст.52 МКУ).
З урахуванням положень ст.52 МКУ, відомості про складові митної в повинні бути документально підтверджені.
Згідно з частиною п`ятою ст.54 МКУ, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має застосовувати різні форми контролю, передбачені МКУ.
Однією з форм контролю, відповідно до частини першої ст.336 МКУ є перевірка документів та відомостей, які надаються під час переміщення та через митний кордон України.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу визначених у частині першій статті 58 МКУ.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 13.05.2019 р. звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення товару: «Мотоблоки Кентавр», ввезеного на митну територію України за Контрактом від 18.12.2017 р. №HQ/1 укладеним з компанією Shandong Hongqi Machinery& Electric Group Co., Ltd (Китай).
Електронна митна декларація була зареєстрована за №UA110180/2019/409958.
Митна вартість товару заявлена за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ.
За результатами здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України митницею були додатково витребувані у позивача наступні документи: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару за наявності; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; документи що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (у тому числі витрати на організацію перевезення та винагорода експедитору); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прайс-листи виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
20.06.2019 р. Дніпропетровською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товару №UA110180/2019/400047/1, згідно якого вартість товару було збільшено до 600,75 дол.США за одиницю товару у відповідності до ст.64 МКУ.
Не погоджуючись з коригуванням митної вартості товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Оцінюючи вказане рішення на предмет його відповідності закону суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 МК України).
Відповідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато - логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно п.1 ч.4 ст.54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст.55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Передбачене частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності ( розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МКУ.
З матеріалів справи та пояснень відповідача вбачається, що оскаржуваним рішенням, митну вартість товару скориговано з наступних підстав:
1.Оцінювана партія товару імпортована Покупцем ТОВ "АМТ ТРЕЙД" на підставі зовнішньоекономічного контракту, укладеного з виробникам Shandong Hongqi Machinery & Electric GroupCo.,Ltd від 18.12.2017 № HQ/1. Згідно пункту 1.1 контракту покупець купує товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у специфікації, яка є невід`ємною частиною контракту. Декларантом надано до митного контролю додаткову угоду №3 від 12.06.2019: «пункт 1 специфікації №2018-2С від 24.07.2019 контракту від 18.12.2017 №HQ/1 викласти у наступній редакції». Зазначену специфікацію №2018-2С від 12.06.2019 декларантом не надано до митного оформлення згідно відомостей графи 44 ЕМД. Таким чином, декларантом не надано основний документ, що підтверджує заявлену митну вартість в розумінні ч.2 п.2 статті 53 МКУ. При цьому, у додатковій угоді №3 від 12.06.2019 відомості про асортимент, кількість та ціпи товару не відрізняються від специфікації №2018-2C від 24.07.2019;
2.Згідно пункту 3.1 контракту від 18.12.2017 № HQ/1 конкретні умови поставки згідно Інкотермс зазначаються у Специфікації (Додатку) до цього контракту.
Умови поставки FOB Qingdao, Китай, що не відповідає відомостям графи 20 ЕМД - CFR Одеса;
3.У додатковій угоді №3 від 12.06.2019 взагалі відсутні умови поставки товару;
4.Наданий до митного оформлення комерційний рахунок HQ2018-2C1 від 12.06.2019 не містить підпису продавця, а також відміток прикордонної митниці, що може означати, що зазначений документ митним органам зарубіжної країни не надавався, вантаж на шляху його слідування в Україну не супроводжував, і був вкладений в пакет документів лише на українському кордоні;
5.В інвойсі HQ2018-2C1 від 12.06.2019 відсутній виробник товару та реквізити специфікації до контракту, на підставі якої сформована оцінювана партія товару.
До митного оформлення надано морський коносамент MRFB18092304, виданий 03.10.2018 щодо відправлення оцінюваної партії товару, але при цьому партія товару сформована лише 12.06.2019 згідно специфікації №2018-2С та додаткової угоди №3 від 12.06.2019, інвойсу HQ2018-2C1 від 12.06.2019.
З огляду на що виникло питання на підставі яких документів відправлено товари вагою 139 707.00 кг згідно коносаменту MRFB18092304;
6.Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Умовами оплати оцінюваної партії товару є відстрочка платежу 90 днів з моменту поставки товару.
Враховуючи зазначене, заявлений рівень вартості не обчислюється як ціна, що фактично сплачена.
Згідно листа продавця №1377 від 12.06.2019 зазначено, що товар згідно специфікації №2018-2С та додаткової угоди №3 від 12.06.2019, інвойсу НQ2018-2CI, коносаменту МRFB18092304 оплата наступає не пізніше 180 календарних днів моменту поставки партії товару.
Зазначене не відповідає умовам наданого контракту та додаткових угод до нього;
7.Згідно листа продавця №1377 від 12.06.2019 покупець має заборгованість з оплати товару. Враховуючи зазначені обставини, продавцем збільшено вартість товарів та укладено специфікації №3.
Але, порівнюючи вартість моделей товарів згідно специфікації №2018-2С та додаткової угоди №3 - збільшення вартості моделей Мотоблок Кентавр МБ1080Д-6, Мотоблок Кентавр МБ1080ДЕ-6, Мотоблок Кентавр МБ1012Д-6- відсутнє;
8.Відповідно до обраних умов поставки СFR - Одеса, згідно тлумачень ІНКОТЕРМС «Б.5. Покупець несе всі ризики загибелі або пошкодження товару з моменту фактичного переходу через поручні судна в порту відвантаження». Проте, витрати понесені покупцем декларантом не заявлені;
9. Відповідно до п.2.2 контракту, якість товару повинна відповідати міжнародним стандартам та технічним умовам заводу-виробника. Проте, всупереч зазначеному, документального підтвердження якісних характеристик імпортованого товару декларантом не надано.
Відносно підстав для прийняття рішення, яке оскаржується, суд зазначає наступне.
Так, судом встановлено, що між ТОВ «АМТ ТРЕЙД» та Shandong Hongqi Machinery& Electric Group Co., Ltd (Китай), було укладено зовнішньоекономічний контракт від 18.12.2018 р. №HQ/1 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
На виконання умов даного Контракту, 10.04.2019 р. позивач задекларував до митного поста Аеропорт Дніпропетровської митниці товар: мотоблоки Кентавр у кількості 606 шт. на загальну суму з урахуванням збільшення 201198,22 дол.США.
Електронній митній декларації був присвоєний номер UA110180/2019/400047/1.
Митна вартість товару була визначена позивачем на підставі наданих документів відповідно до п.1 ч.1 ст. 58 МК України, - за основним методом.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, заявляють митну вартість товару, мають право на випуск у вільний обіг товарів, декларуються, у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МК України в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої ст.55 МК України.
Митним органом було випущено товар у вільний обіг за МД №UА110180/2019/410377.
Різниця митних платежів (ПДВ) від митної вартості, визначеної позивачем та скоригованої митницею, склала 1372382,97 грн.
Для підтвердження вартості товару, позивачем надано митниці документи, передбачені ч.2, 3 ст.53 МК України, а саме:
- декларацію митної вартості;
- зовнішньоекономічний контракт від 23.01.2018 № HQ/1;
- додаткову угоду №3 від 12.06.2019;
- додаток (специфікацію) до нього від 12.06.2019 № 2018- 2С1;
- специфікацію № 2018-2С від 24.07.2018;
- інвойс №HQ2018-2С від 21.09.2018;
- додаткові угоди №4 та №5 від 13.06.2019;
- рахунки - фактури (інвойс) від 12.06.2019 р. № HQ2018-2C1, від 21.09.2018 р. №HQ2018-2C1,
- пакувальний лист від 21.09.2018;
- Коносамент MRFB18092304 від 03.10.2018;
- технічні характеристики товарів;
- висновок експерта щодо визначення ваги нетто товарів № ГО-1325 від 11.06.19 р.
- лист компанії продавця про допущену помилку в листі №1377;
- копію ЕМД №UA110150/2019/201240 від 11.01.19 на розміщення товару на МЛС;
Партія товару «мотоблоки Кентавр», відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту від 18.12.2017 № HQ/1, додатку (специфікації) до нього від 24.07.2018 № 2018 - 2С, поставлена у січні 2019 р. на умовах поставки CFR-Одеса, згідно правил ІНКОТЕРМС 2010.
Після поставки товар було розміщено у режим митного ліцензійного складу на підставі ЕМД № UA110150/2019/201240 від 11.01.2019.
У період зберігання товару на МЛС, у зв`язку з відсутністю оплати за поставлений товар, за ініціативи продавця, було укладено додаткову угоду №3 від 12.06.2019 про зміну ціни поставлених товарів та загальної суми партії товарів (змінено п.1 Специфікації № 2018-2С) і продавець надіслав TOB «АМТ ТРЕЙД» новий інвойс № HQ2018-2C1 від 12.06.2019 з новою ціною товарів, узгодженою сторонами у додатковій угоді №3.
При цьому, сторонами була укладена нова Специфікація №2018-2С1 від 12.06.2019.
Додаткова угода від 12.06.2019 №3 та Специфікація від 12.06.2019 №2018-2С1, які підтверджували нову ціну товару та загальну вартість партії, були надані в ході декларування, про що свідчить ЕМД. Специфікація № 2018-2С від 24.07.2018 була надана підприємством на запит митниці листом №281 від 19.06.2019, що відображено митницею у Рішенні. Крім того, такі документи раніше надавалась митниці при розміщенні товару на МЛС.
В означеному листі підприємство зазначало, що декларування товару було здійснено за новою ціною товару, узгодженою сторонами додатковою угодою №3 від 12.06.2019, під час зберігання товару на МЛС па території України після фактичного ввезення товару в Україну.
Умови поставки FOB Qingdao, Китай, зазначені в абзаці 3 пункту 3.1. контракту не відповідають положенням аозацу 1 цього пункту, згідно якого поставка здійснюється на умовах згідно правил ІНКОТЕРМС за редакцією 2010 року, які мають обов`язковий характер для сторін у рамках цього контракту; конкретні умови поставки партії товару зазначаються в Специфікації (Додатку) до цього Контракту.
Поставка товарів у 2018 році здійснювалась на підставі Специфікації № 2018-2С від 24.07.2018, в якій зазначені умови CFR Одеса , Україна. Ці умови були зазначені і у інвойсі №HQ2018-2C від 21.09.2018 р., на якому також є відмітки митних органів України, що підтверджують факт ввезення партії товару в Україну.
Додаткова угода №3 від 12.06.2019 р. не визначала умови поставки, оскільки цією угодою змінювався лише п.1 Специфікації 2018-2С від 24.07.2018.
Додатковими угодами №4 та № 5 від 13.06.19 р., що надані до митниці листом № 281, Сторонами змінені умови оплати та термін сплати коштів за товар продовжений до 13.09.19.
Оскільки рахунок був наданий у період коли товар вже знаходився на МЛС в Україні, проставлення відміток митних органів на рахунку №HQ2018-2C1 від 12.06.2019 було неможливим.
Зміна ціни товару, вартості партії підтверджена зазначеною вище додатковою угодою №3, на якій наявні печатки та підписи сторін у відповідності до п. 10.2 Контракту.
В ході судового розгляду справи, серед іншого, було встановлено, що в листі продавця №1377 від 12.06.2019 допущена помилка щодо терміну сплати коштів за товар (180 календарних днів з моменту поставки товару). Листом від 13.06.2019 р. №1386 компанія- продавець виправила допущену помилку у листі №1377.
Крім того, 13.06.19 р. сторони контракту уклали додаткову угоду №4 до контракту, якою продовжили термін оплати товару, поставлений за Специфікацією №2018-2С від 24.07.2018, з урахуванням зміни ціни товару, передбаченою додатковою угодою №3 від 12.06.2019 до 13.09.2019, а також уклали додаткову угоду №5, якою визнали допущену помилку п.5 Специфікації №2018-2С1 від 12.06.2019 р. і визначили в п.5 цієї Специфікації, що оплата товару буде здійснена до 13.09.2019.
Таким чином, розбіжності, зазначені у наданих документах, що стосуються умов оплати товару, були усунуті (виправлені), про що було повідомлено митницю листом №281 від 19.06.2019.
Покупець відповідно до умов поставки не поніс будь-яких витрат, пов`язаних з загибеллю або пошкодженням товару з моменту фактичного переходу через поручні судна в порту відвантаження, що підтверджується документами та знаходженням товару на митниці і його фактичним станом.
Зазначаючи про відсутність заяви щодо витрат пов`язаних з ризиком загибелі або пошкодження товару у якості зауважень щодо наявності розбіжностей у відомостях що стосуються митної вартості товару митницею повинно бути обґрунтовано зазначено, що такі витрати фактично мали місце. Надана до митного оформлення митна декларація та документи, що стосуються товарів, факт доставления товару покупцю, факт зберігання товару на МЛС свідчить про відсутність таких витрат.
Суд звертає увагу, що укладання та виконання зовнішньоекономічних контрактів мають певні особливості та ускладняються врегулюванням правових питань законодавства сторін правочину.
Нормами міжнародного права встановлено заборону митним адміністраціям вимагати у суб`єктів фінансово-господарської діяльності, які не підпадають під їх юрисдикцію будь-які документи, щодо здійснення такої діяльності.
Суд зазначає, що відповідачем помилково вказано про ненадання позивачем певних документів до митного оформлення та на їх недоліки (розбіжності), оскільки матеріалами справи підтверджено зворотнє.
Так, виробник товару задекларований Продавцем у Специфікації №2018-2С від 24.07.2018, на підставі якої імпортувався товар в Україну, та у Специфікації №2018-2С1 від 12.06.2019, узгодженої сторонами після підписання додаткової угоди №3 від 12.06.2019.
Обов`язок зазначати у Інвойсі виробника товару та реквізити Специфікації контрактом та діючим законодавством України не передбачений.
Ідентифікація товару за найменуванням та кількістю, на переконання суду, може бути здійснена на підставі наданих документів.
Надані до митного оформлення коносамент MRM318092304 від 03.10.2018, інвойс № HQ2018-2C від 21.09.2018 р. з відмітками митних органів у сукупності з іншими наданими документами (пакувальним листом від 12.06.2019, ЕМД № UA110150/2019/201240 від 11.01.2019 на розміщення товару на МЛС), на думку суду, дають можливість ідентифікувати поставлену партію товару та підтверджують декларування товару після зберігання на МЛС.
Митне законодавство України допускає зберігання товарів на МЛС протягом 3 років та їх декларування у будь-який час в межах такого строку.
Судом встановлено, що подані у необхідному обсязі до митного оформлення товару документи не мають розбіжностей щодо числового значення митної вартості товару, і в своїй сукупності підтверджують визначену декларантом митну вартість товару. В свою чергу, відповідачем не надано обґрунтованих пояснень відносно безпосереднього впливу вказаних ним зауважень на числові значення митної вартості товару та її розрахунок.
По суті вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару та таке коригування не є пропорційним виявленим недолікам (порушенням).
Крім того, у судовому засіданні відповідачем надано інформацію щодо проведених коригувань суми вартості товару, з якої встановлено наступне.
Митниця відкоригувала митну вартість товару мотоблок Кентавр на підставі 3-х ЕМД:
№ UА 100120/2018/387573 від 09.07.2018 року - рівень МВ 625.00 дол. США,
За вказаними деклараціями митниця розрахувала середню вартість на рівні 600,75 дол. США, і до даного рівня відкоригувала митну вартість товару, виходячи з того, що товар був поставлений одного виду, проте коригування його вартості було зроблено по трьох видах товару за різними ЕМД, що суперечить нормам митного законодавства.
При цьому жодних обґрунтувань обрання такого способу коригування під час судового розгляду справи відповідачем не надано, а отже суд зазначає про їх відсутність.
Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57 МК України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.6 ст.57 МК України).
Відповідно до п.4 ст.57 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 МК України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 та 60 МК України. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно ч.8 ст.57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до ч.2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень ч.3 ст.53, ч.1, 2 та 5 ст.54, ст.58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 МК України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності мають стосуватися лише числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Як вбачається з оскаржуваного Рішення підставою для їх прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Відповідно до ч.3, 4 ст.53 МК України, право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч.2 ст.53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.
З доказів, наявних в матеріалах справи вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Такий висновок, зокрема, узгоджується з правовою позицією, викладеній Верховним Судом України в постанові від 31.03.2015 у справі № 21-127а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною 2 статті 53 МК України, та відповідно до статті 49 МК України визначена митна вартість базується на ціні, що фактично сплачена за ці товари.
Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 статті 58 МК України, до митної вартості додані фактичні витрати, понесені на оплату перевезення морським транспортом.
Додавання до ціни товару, мають здійснюватися на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
В даному випадку вказаних обставин митницею не наведено, окрім посилання на реквізити використаних митних декларацій.
Застосована правова позиція відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17.
Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Викладена правова позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду, наведеному у постанові від 07.08.2018 у справі № 815/3400/17.
З урахуванням викладеного, з наданих документів вбачається, що підприємство для митного оформлення і підтвердження митної вартості надало достатні документи для застосування основного методу визначення митної вартості. Надані документи підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають суттєвих протиріч та розбіжностей дозволяють провести обчислення митної вартості.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом, а відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Суд зазначає, що обставини, покладені в обґрунтування підстав прийняття оскаржуваного Рішення носять формальний характер та не мають під собою ніякого правового підґрунтя з огляду на те, що не мають жодного відношення саме до числового визначення заявленої позивачем митної вартості.
Встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що митним органом оспорюване Рішення прийняте без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Приписами ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За наведених обставин у сукупності, встановивши дійсні обставини справи у взаємозв`язку із системним аналізом положень чинного законодавства України і матеріалів справи, позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.
В порядку розподілу судових витрат, з огляду на положення ч.1 ст.139 КАС України, документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АМТ ТРЕЙД до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити;
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 16.04.2019 р. №UA110180/2019/400047/1.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АМТ ТРЕЙД документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 02 грудня 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 02.12.19 Суддя Згідно з оригіналом Помічник судді В.С. Віхрова В.С. Віхрова Ю.Ю. Ковтун