Справа № 620/1778/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1778/19 Суддя (судді) першої інстанції: Баргаміна Н.М.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального лікувально-профілактичного закладу «Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом Комунального лікувально-профілактичного закладу «Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради до Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання нечинним розпорядження,-

В С Т А Н О В И В:

Комунальний лікувально-профілактичний заклад «Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати нечинним розпорядження голови Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області № 97 від 14.05.2019 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки головного лікаря КЛПЗ «Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуване розпорядження винесено всупереч приписам Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1094, без проведення конкурсу та всупереч штатного розкладу, яким не передбачена посада виконуючого обов`язки головного лікаря, а тому підлягає визнанню нечинним та скасуванню.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване розпорядження винесено головою Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області на виконання рішення та додаткового рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 27.03.2019 та від 11.05.2019 в справі № 745/863/18, яке в силу вимог Конституції України та Цивільного процесуального кодексу України підлягало негайному виконанню.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зокрема, скаржник стверджує, що оскаржуване розпорядження видано на виконання судових рішень, які не набрали законної сили, що може свідчити про перебирання судом на себе повноважень відповідача як органу виконавчої влади. При цьому, покладення виконання обов`язків є тимчасовим заходом, що передбачає виконання обов`язків головного лікаря до призначення органом управління на цю посаду головного лікаря у порядку, визначеному в постанові Кабінету Міністрів України № 1094 від 27.12.2017 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я». Відтак, увільнення ОСОБА_1 від виконання обов`язків головного лікаря Комунального лікувально-профілактичного закладу «Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради не є звільненням у розумінні Кодексу Законів про працю України.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що розпорядженням Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області від 20 вересня 2018 року № 185 ОСОБА_1 , зокрема, увільнено від виконання обов`язків головного лікаря комунального лікувально-профілактичного закладу «Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради.

На підставі цього розпорядження позивачем видано наказ від 20 вересня 2018 року № 360, яким увільнено ОСОБА_1 від виконання обов`язків головного лікаря комунального лікувально-профілактичного закладу «Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради з 20 вересня 2018 року.

В подальшому, рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 27.03.2019 у справі № 745/863/18 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено повністю, внаслідок чого визнано незаконним і скасовано розпорядження № 185 від 20.09.2018 Сосницької районної державної адміністрації в частині зобов`язання увільнити ОСОБА_1 20.09.2018 від виконання обов`язків головного лікаря Комунального лікувально-профілактичного закладу «Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради. Визнано незаконним і скасовано наказ № 360 від 20.09.2018 Комунального лікувально-профілактичного закладу «Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради «Про увільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки головного лікаря Комунального лікувально-профілактичного закладу «Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради. Стягнуто з Комунального лікувально-профілактичного закладу «Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням з роботи, за період з 20.09.2018 по 27.03.2019 в розмірі 12 763, 50 грн.

Додатковим рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 11.05.2019 рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді виконуючого обов`язки головного лікаря Комунального лікувально-профілактичного закладу «Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради та стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

На виконання зазначених рішень головою Сосницької районної державної адміністрації видано Розпорядження від 14.05.2019 № 97, яким поновлено ОСОБА_1 , лікаря-хірурга хірургічного відділення Комунального лікувально-профілактичного закладу Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради з 21.09.2018 на посаді виконуючого обов`язки головного лікаря Комунального лікувально-профілактичного закладу Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради.

Не погоджуючись з даним розпорядженням та вважаючи, що воно видано без достатніх на те правових підстав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки судове рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника підлягає негайному виконанню, протиправність в діях відповідача під час видання оскаржуваного розпорядження відсутня.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, статтею 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 № 586-XIV (далі - Закон № 586-XIV) передбачено, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 41 Закону № 586-XIV голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Акти місцевих державних адміністрацій індивідуальної дії, прийняті в межах їх повноважень, набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо самими актами не встановлено пізніший строк введення їх у дію. Ці акти доводяться до їх виконавців, а також обов`язково оприлюднюються, крім внутрішньоорганізаційних актів.

Розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку (частина третя статті 43 Закону № 586-XIV).

Як вбачається зі змісту оскаржуваного розпорядження № 97 від 14.05.2019, воно видано на виконання рішення та додаткового рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 27.03.2019 та від 11.05.2019 в справі № 745/863/18.

Згідно зі статтею 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства (стаття 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ).

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Із наведеною нормою кореспондується положення процесуального законодавства, закріплене в п. 4 ч. 1 ст. 340 Цивільного процесуального кодексу України, згідно яким суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Статтею 65 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року в справі № 711/8138/18.

За наведеного правового регулювання, колегія суддів приходить до висновку, що встановлене судовим рішенням незаконне звільнення особи є підставою для її поновлення на посаді. При цьому, правова природа призначення на посаду є відмінною від поновлення, і на нього не можуть розповсюджуватись положення щодо порядку призначення на посаду.

Відтак, посилання апелянта на недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1094 від 27.12.2017 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я» відхиляються колегією суддів, оскільки цей порядок визначає механізм проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я (тобто вакантної посади), та не визначає порядку поновлення незаконно звільненого співробітника як елемента відновлення порушеного права особи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального лікувально-профілактичного закладу «Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк