Справа № 640/4541/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 грудня 2019 року № 640/4541/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Антаріс ПВР-БУД»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Антаріс ПВР-БУД» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби м. Києві від 27 листопада 2018 року № в частині завищення штрафних санкцій для платника на суму 46207,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами камеральної перевірки позивача з питань своєчасної реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних відповідачем було складено акт перевірки, в якому зазначено, що позивач порушив строк реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових-накладних. За викладеними в акті фактами, відповідачем складено оскаржуване податкове повідомлення-рішення №. На думку позивача, останній вчинив всі дії, спрямовані на вчасну реєстрацію податкових накладних, однак через технічні збої в роботі серверу ДФС виникла ситуація, яка унеможливила вчасну реєстрацію податкових накладних.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що контролюючий орган дійшов вірних висновків за результатами проведення камеральної перевірки.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Антаріс ПВР-БУД» є платником податку на додану вартість та з 05 грудня 2007 року перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві та здійснює свою господарську діяльність за кодом КВЕД 71.11. діяльність у сфері архітектури.

Головним державним ревізором-інспектором Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві 11 вересня 2018 року на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 пункту 75.1 статті 75 та в порядку пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Антаріс ПВР-БУД» з питання своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному peєстрі податкових накладних Товариством з обмеженою відповідальністю «Антаріс ПВР-БУД», складених за 2017-2018 роки, за результатами якої складено акт №15397/26-15-12-07-20/35619566.

Так, актом перевірки встановлено, що в порушення граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснено реєстрацію податкових накладених з порушенням, що наведено в таблиці:

період№ПН/РКДата складанняДата реєстраціїПорушення граничних термінів(кількість днів)Сума ПДВ зазначена в ПН%Штрафні санкції
31.05.20171015.05.201701.06.2017 11:20
31.05.20172831.05.201719.06.2017 5:114359,731035,97
30.09.2017915.09.201705.10.2017 6:0356258,610625,86
28.02.20182328.02.201819.03.2018 1:1841669,6810166,97
31.03.20181515.03.201806.04.2018 8:126874,991087,5
31.05.20181931.05.201818.06.2018 8:053462071,641046207,16
27 листопада 2018 року на підставі висновків даного акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким на підставі пункту 120-1 статті 120-1 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування податкових накладних до 15 календарних днів на суму ПДВ 475434,64 грн. застосовано до Товариства з обмеженою відповідальністю «Антаріс ПВР-БУД» штраф у розмірі 10% від суми ПДВ у розмірі 47543,46 грн.

Не погодившись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України.

Проте, 12 лютого 2019 року Державна фіскальна служба України рішенням №6882/6/99-99-11-06-01-25 залишила скаргу без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.

Враховуючи викладене, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо акцизних накладних, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками акцизного податку електронними документами.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання укладених договорів, позивачем як продавцем було видано низку податкових накладних: від 15 травня 2017 року №10 (дата реєстрації 01 червня 2017 року), від 31 травня 2017 року №28 (дата реєстрації 19 червня 2017 року), від 15 вересня 2017 року №9 (дата реєстрації 05 жовтня 2017 року), від 28 лютого 2018 року №23 (дата реєстрації 19 березня 2018 року), від 15 березня 2018 року (дата реєстрації 06 квітня 2018 року) та від 31 травня 2018 року №19 (дата реєстрації 18 червня 2018 року) на загальну суму ПДВ 475434,64 грн.

Належним доказом реєстрації позивачем податкової накладної відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, є квитанція про прийняття або неприйняття такої податкової накладної.

Як зазначено відповідачем, податкові накладні зареєстровані позивачем з порушенням граничних строків реєстрації, що свідчить про затримку реєстрації податкових накладних від 15 травня 2017 року №10 (1 день затримки), від 31 травня 2017 року №28 (3 дня затримки), від 15 вересня 2017 року №9 (5 днів затримки), від 28 лютого 2018 року №23 (4 дні затримки), від 15 березня 2018 року (6 днів затримки) та від 31 травня 2018 року №19 (3 дні затримки), що свідчить про затримку реєстрації податкової накладної на 72 календарних дні.

Вказане також не заперечується й самим позивачем, однак поважність причин пропуску граничного строку реєстрації податкових накладних обґрунтовує тим, що в останній день граничного терміну реєстрації податкової накладної №19 від 31 травня 2018 року, позивачу не вистачало необхідного реєстраційного ліміту.

Крім того, залишок грошових коштів на розрахунковому рахунку в ПАТ КБ «Глобус» станом на 15 червня становив 2486,92 грн., в ПАТ «РЦ «ПриватБанк» - 129568,29 грн. та змоги поповнити завчасно електронний рахунок з ПДВ Товариство з обмеженою відповідальністю «Антаріс ПВР-БУД» не мало. Натомість підприємство очікувало реєстрацію податкових накладних від контрагентів - постачальників від операцій з постачання будівельних матеріалів, конструкцій.

Протягом всього дня спостерігались технічні збої в роботі серверу ДФС України та актуалізації даних в електронному кабінеті платника податків. Постачальники стверджували, що вони зареєстрували податкові накладні, надсилали позивачу квитанції, але реєстраційний ліміт не змінювався при цьому протягом кількох годин.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Згідно з підпунктом 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Виходячи з системного аналізу підпункту 14.1.265 пункту 14.1 статті 14, статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України суд зазначає, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Випадки не застосування штрафних санкцій визначені Податковим кодексом України, зокрема, у разі зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені пунктом 120-1.1 Податковим кодексом України не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних.

Як стверджує позивач, постачальник дверних блоків та фурнітури дверної на об`єкти ТОВ «АНТАРІС ПВР-БУД» ФОП ОСОБА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) - відправив на реєстрацію податкові накладні №3956 від 31.05.2018 на суму 161979,48 грн, №3968 від 31.05.2018 на суму 219238,38 грн. та № 3955 від 31.05.2018 на суму 263542,50 грн. 15 червня 2018 року в 16 год. 24 хв, вказані податкові накладні прийнято та зареєстровано в ЄРПН в ДФС України в 16 год. 50 хв., про що свідчать квитанції, отримані через шлюз документообігу «Єдине вікно подання електронних документів», але в реєстраційний ліміт дані суми не враховувались до 20 год. 14 хв. 15 червня 2018 року, що вже було поза операційним часом. Тобто позивач вважає, що вчинив усі необхідні дії для відправки на реєстрацію податкову накладну від 31 травня 2018 року №19.

Однак суд зазначає, що факт наявності технічних збоїв у системі Державної фіскальної служби України жодним належним доказом не підтверджується, більше того, суд звертає увагу учасників справи на наступне.

Пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Отже з вищевказаного вбачається, що норми податкового законодавства ставлять у залежність постачальнику робіт та послуг складати податкову накладну за кожну окрему господарську операцію і реєструвати її на покупця таких товарів чи послуг у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Тобто, у позивача, як продавця (постачальника) за відповідними договорами виник прямий обов`язок зареєструвати податкову накладну від 31 травня 2018 року №19 протягом 15 календарних днів, однак позивач всупереч вимог Податкового кодексу України вказаний обов`язок не виконав, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №, як в частині накладення штрафних санкцій у розмірі 46207,16 грн., так і в цілому.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до частин першої, третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Антаріс ПВР-БУД» задоволенню не підлягають.

Згідно вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства розподіл судових витрат не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Антаріс ПВР-БУД» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко