Справа № 560/1851/19
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1851/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

10 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Іваненко Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення Хмельницької митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів №UA 400000/2019/001495/2 від 23.05.2019.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач необгрунтовано прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA400000/2019/001495/2 від 23.05.2019, відповідно до якого було скориговано митну вартість автомобіля з 5700 Євро до 8300 Євро. Зокрема позивач вказав, що подав усі наявні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року позовні вимоги позивача задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Хмельницької митниці ДФС про коригування митної вартості № UA 400000/2019/001495/2 від 23.05.2109.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши відповідну апеляційну скаргу. У скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи та допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Зокрема апелянт зазначає, що у спірних правовідносинах між сторонами митний орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, на думку апелянта, позивачем до митного оформлення не надано банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, які підтверджують митну вартість товарів, що в свою чергу, виключало можливість перевірки числового значення заявленої митної вартості та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта додаткові документи та відомості. Апелянт вважає що обгрунтовано, керуючись частиною 6 статті 54 Митного Кодексу України, прийняв рішення про коригування митної вартості від 23.05.2019 №UA400000/2019/001495/2 від 23.05.2019.

На адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом, при прийнятті вказаного рішення, дотримано норми процесуального та матеріального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.05.2019 позивач придбав в місті Апелдорн королівства Нідерланди легковий автомобіль марки: Scoda Octavia 2014 року випуску, двигун -дизельний, робочий об`єм циліндрів 1598 см.куб., потужність - 81 кВт, номер кузова/шасі НОМЕР_1 та сплатив за нього 5700 Євро.

23.05.2019 позивач подав до Хмельницької митниці ДФС митну декларацію №UA400030/2019/019093, якою було задекларовано для митного оформлення автомобіль легковий марки Scoda, модель: Octavia. Декларантом було визначено митну вартість за основним методом, тобто за ціною контракту в розмірі 5700 Євро при курсі 29,38, що у національній валюті України становить: 167466,00 грн.

На підтвердження заявленої митної вартості декларантом було надано, наступні документи:

- рахунок-фактура (інвойс) від 15.05.2019 №191534, з якого вбачається сплата 5700 Євро за автомобіль;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів UА408020/2019/004839 від 19.05.2019;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № від 13.05.2019;

- калькуляція транспортних витрат від 22.05.2019;

- договір про надання послуг митного брокера №356/19 від 15.05.2019;

- паспорт громадянина України НОМЕР_2 від 12.06.2002;

- паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України FВ338457 від 24.03.2015,

- копія митної декларації країни відправлення № 19NLJP1ARA7LWWD56 від 15.05.2019;

- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів UА400030/2019/019093 від 23.05.2019

- інші некласифіковані документи від 23.05.2019.

23.05.2019 Хмельницькою митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості № UА400000/2019/001495/2 за другорядним методом - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а також видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів.

Вважаючи рішення митного органу про коригування митної вартості № UА400000/2019/001495/2 протиправним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом за захистом порушеного права.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов позивача є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Так, на переконання суду, декларант надав відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК України, та які містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 статті 58 МК України. Крім того, декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено числові значення усіх складових митної вартості товарів, підтверджено та обґрунтовано документально усі складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, транспортні витрати. уд вважає, що жодних розбіжностей у документах поданих для митного оформлення не було.

В свою чергу відповідач, під час декларування спірного товару, не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подані декларантом при митному оформленні транспортного засобу, в яких наявні розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль. При цьому, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При прийнятті рішення, судом першої інстанції, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, враховано висновки Верховного суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, що викладені в постановах від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17 та від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а.

Колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України (далі - МК України) митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно зі статтею 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, як вірно вказав суд першої інстанції, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Разом з тим, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини 2 та 3 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин 4, 5 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Таким чином, аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару належить позивачу, при цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

З наведеного вище вбачається обов"язок митного органу зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим силу частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідач, як підставу прийняття оскаржуваного рішення про коригування вартості транспортного засобу, вказує на відсутність відомостей, що підтверджують числові значення вартості транспортування.

Проте, митним органом не було доведено під час судового розгляду справи, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними. Відповідач не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подані позивачем при митному оформленні транспортного засобу, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль, всупереч вимогам закону.

Колегія суддів також зауважує, що інформація, яка міститься на сайтах продажу автомобілів з приводу вартості придбаного позивачем автомобіля не надає відповідачу підстав ставити під сумнів вартість оплачену за вказаний автомобіль саме позивачем, адже, належним та допустими доказом оплати вказаної суми, є рахунок- фактура від 15.05.2019 №191534, у якому визначено вартість даного автомобіля у розмірі 5700 Євро.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що на сайтах з продажу дійсно фото придбаного мною автомобіля, однак потрібно звернути увагу суду, на те, що його вартість там зазначена для реалізації в середині країни Нідерланди, тобто з ПДВ, про що і зазначено на витягах з сайтів продажу автомобілів, долучених самим же відповідачем до відзиву на позовну заяву, а вартість автомобілів на експорт сутєво різниться, та у зв`язку з тим, що дані автомобілі усі були у використані, тобто не є новими, чітка вартість на них не зафіксована, що дає змогу виявляти під час їх огляду деякі дифекти, пошкодження та проводити торги щодо зменшення їх вартості на місці.

Посилання апелянта на відомості, отримані з Інтернет сайту auto.ria.com щодо продажу, не може вважатись таким, що доводить дійсну вартість сплачену позивачем за автомобіль, лише на тій підставі, що оголошення розміщене в мережі інтернет.

Щодо посилань апелянта на витрати на транспортування, колегія суддів зазначає, що товар, придбаний позивачем, є автомобілем, який є самохідним транспортним засобом, а тому витрати на самостійний переїзд автомобіля до митного кордону в даному випадку не є витратами на транспортування товару у розумінні п.5 ч.10 ст.58 Митного кодексу України.

Крім того, твердження апелянта щодо не зазначення позивачем транспортних витрати, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не можуть бути покладені в основу рішення про коригування митної вартості товарів з 5700 євро до 8300 євро.

Як встановив суд першої інстанції, декларант надав відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 статті 58 МК України. Жодних розбіжностей у документах поданих для митного оформлення не було.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що позивачем подано до митного органу повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом. Дії відповідача, в даному випадку не відповідають критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Іваненко Т.В.