Справа № 160/1115/19
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/1115/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року (головуючий суддя: Кальник В.В.) по адміністративній справі №160/1115/19, розглянутій у спрощеному провадженні

за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 05.02.2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби (далі - Дніпропетровська митниця ДФС), в якому просить визнати протиправним та скасувати винесене відповідачем рішення про коригування митної вартості №UA110000/2018/200048/2 від 27.12.2018 року;

зобов`язати відповідача прийняти висновок про повернення йому з Державного бюджету України суму надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 43 010,58 грн. за ввіз автомобіля марки AUDI, модель A5 Sportback, № кузова НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано неправомірністю висновків митного органу щодо не підтвердження ним належними документами заявленої митної вартості ввезеного на митну територію України вищезазначеного автомобіля.

У відзиві на позов відповідач зазначив про правомірність прийнятого ним рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем автомобілю №UA110000/2018 /200048 / 2 від 27.12.2018 року за резервним методом 2-г, тому вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено виходячи з не надання позивачем відповідачу передбачених приписами МК України документів, які підтверджують заявлену ним митну вартість автомобілю марки AUDI, модель A5 Sportback, № кузова НОМЕР_2 НОМЕР_3 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на доводах позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу Дніпропетровська митниця ДФС зазначила про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.229 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року відповідає, в зв`язку з чим подана позивачем апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з Німеччини на митну територію України ввезений автомобіль марки Audi, модель A5 Sportback, номер кузова/ VIN - НОМЕР_5 , тип двигуна - дизельний, 2014 року випуску, для митного оформлення якого 26.12.2018 року його представником ТОВ «Дніпро Логістик Сервіс» подано відповідачу вантажну митну декларацію №UA110150/2018/237784, в якій вартість автомобілю до митного оформлення заявлена за ціною угоди в розмірі 16 210,08 Євро.

До зазначеної декларації додано: рахунок продавця №VAR0048827 від 18.12.2018 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 від 14.05.2014 року та №1550 від 18.12.2018 року; довідка декларанта від 26.12.2018 року б/н щодо витрат на транспортування транспортного засобу; висновок судового експерта №560-018 від 26.11.2018 року; митну декларацію країни відправлення №180DЕ79Е6 від 18.12.2018 року.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару відповідачем встановлено, що надані позивачем документи не підтверджують заявлену ним митну вартість автомобілю марки Audi, модель A5 Sportback, оскільки відсутні документи, що підтверджують факт здійснення оплати придбаного транспортного засобу та транспортних послуг.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 27.12.2018 року направлено до митниці повідомлення щодо надання усіх можливих документів для підтвердження митної вартості вищезазначеного автомобілю , можливість надання будь-яких інших документів відсутня.

27.12.2018 року Дніпропетровською митницею ДФС надано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA/110150/2018/00230 та прийнято рішення №UA110000/2018/200048/2 про коригування митної вартості автомобілю марки Audi, модель A5 Sportback, номер кузова/VIN - НОМЕР_5 за резервним методом 2-г.

Митне оформлення автомобілю марки Audi, модель A5 Sportback здійснено позивачем за митною декларацією №UА110150/2018/237784 від 26.12.2018 року за ціною 19 500 Євро.

05.02.2019 року ОСОБА_1 до суду подано позов, в якому він просив визнати протиправним та скасувати винесене Дніпропетровською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості вищезазначеного автомобілю за резервним методом 2-г №UA110000/2018/200048/2 від 27.12.2018 року, а також зобов`язати Дніпропетровську митницю ДФС прийняти висновок про повернення йому з Державного бюджету України суму надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 43 010,58 грн. за ввіз автомобіля.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно положень ст.49, 51 - 54,57 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, яка визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України; митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

У випадках передбачених цим Кодексом одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5, 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи зазначені у ч.2 цієї статті містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України здійснюється шляхом послідовного застосування таких методів: основним методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються; другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості; г) резервного; при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст. 58 цього Кодексу, при цьому метод визначення митної вартості за ціною договору не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що матеріали справи не містять та позивачем додатково не надано належних документів в розумінні ч.2 ст. 53 МК України на підтвердження заявленої митної вартості автомобілю марки Audi, модель A5 Sportback, номер кузова/VIN - НОМЕР_5 , тип двигуна - дизель, 2014 року випуску, а саме: документи, що підтверджують факт оплати придбаного транспортного засобу та понесених транспортних витрат.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що надана позивачем довідка про транспортні витрати від 26.12.2018 року (а.с.96) не є неналежним доказом по справі, оскільки підписана самим позивачем, інших доказів понесення ним транспортних витрат в зазначеному розмірі 100 євро не надано.

В силу викладеного суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування винесеного Дніпропетровською митницею ДФС рішення №UA110000/2018/200048/2 від 27.12.2018 року про коригування митної вартості вищезазначеного автомобілю за резервним методом 2-г в розмірі 19 500 Євро.

Судом першої інстанції вірно зазначено про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про покладання на відповідача зобов`язання прийняти висновок про повернення позивачу з Державного бюджету України суми надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 43 010,58 грн. за ввезення автомобіля, виходячи з відмови в задоволенні первісної вимоги, яка взаємопов`язана з вимогою покладання на відповідача відповідного зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з`ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 315, 316, 221, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року по адміністративній справі №160/1115/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 11 грудня 2019 року, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай