Справа № 140/2145/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10595/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року в справі № 140/2145/19 (головуючий суддя Плахтій Н. Б., м. Луцьк) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2019 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій щодо відмови в поновленні виплати пенсії за вислугу років з вересня 2018 року незаконними; зобов`язання поновити виплату пенсії за вислугу років з вересня 2018 року з одночасною виплатою всієї суми не отриманої пенсії з вересня 2018 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що відповідачем листом від 06.06.2019 було відмовлено у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії з огляду на невідповідність поданих позивачем документів вимогам п.15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зокрема, останнім не надано паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання, що є протиправним і не обґрунтованим, такі дії порушують його права і законні інтереси, оскільки на особистому прийомі за участю заступника начальника ГУ ПФУ у Волинській області Дацюк Л.В., позивачем була надана копія довідки ОСББ Жасмін Луцьк від 26.06.2019 №1, яка підтверджує фактичне місце проживання останнього в Україні.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області поновити з вересня 2018 року виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з одночасною виплатою суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що за результатами розгляду звернення позивача було встановлено, що згідно з паспортом громадянина України для виїзду за кордон місцем постійного проживання останнього є Російська Федерація, а саме: АДРЕСА_1 , а Відповідно виплата пенсії позивачу повинна проводитися по місцю проживання в Російській Федерації та згідно законодавства зазначеної держави.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить відмовити в задоволенні такої, та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримала та просить таку задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , який виданий органом 2RUS від 28.12.2018, з якого також слідує, що постійне місце проживання позивача є Російська Федерація (а.с.10).

З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 вбачається, що останньому з 18.11.1986 року призначена пенсія за вислугу років (а.с.40), яку він отримував у ГУ ПФУ у Волинській області.

04.12.2013 ОСОБА_1 був знятий з обліку в ГУ ПФУ у Волинській області у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, що підтверджується атестатом №134, відповідно до якого пенсія позивачу виплачена управлінням по 31.12.2013 (а.с.58).

В період з січня 2014 по серпень 2018 позивач перебував на обліку в центрі соціального забезпечення Брянської області військового комісаріату Російської Федерації, де отримував пенсію за вислугу років, виплата якої припинена з 01.09.2018 за його заявою у зв`язку зі зміною місця проживання на м.Луцьк Волинської обл. (а.с.88, 94-98).

06.02.2019 позивач звернувся в управління із заявою встановленого зразка про призначення/перерахунок пенсії за вислугу років, в якій вказав, що пенсію в Російській Федерації не отримує (а.с.101).

07.05.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою до відповідача про поновлення виплати пенсії згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (а.с.102).

Листом від 17.05.2019 №4572/02-60-39 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про те, що пунктом 15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб передбачено, що особа, яка звертається за призначенням пенсії, повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що посвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Відповідач вказав, що позивачу необхідно підтвердити фактичне проживання на території Волинської області (а.с.104).

Листом від 06.06.2019 управління повідомило, що по факту розгляду наданих позивачем документів Комісія вирішила, що для поновлення виплати пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, і інших осіб з урахуванням копії закордонного паспорта та у зв`язку із відсутністю реєстрації на території України, немає законних підстав. Одночасно згадана Комісія рекомендувала ОСОБА_1 для поновлення виплати зареєструватись на території України у порядку, встановленому законодавством (а.с.19).

11.06.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення комісії для встановлення його фактичного місця проживання (а.с.16).

Листом від 20.06.2019 №588/П-01 управління надало відповідь позивачу, де зазначило, що підтвердження факту реєстрації чи фактичного місця проживання не входить до компетенції органів Пенсійного фонду та рекомендувало з цього приводу звернутись до органів Міграційної служби та органів місцевого самоврядування, які здійснюють відповідні функції згідно норм чинного законодавства….. У разі визначення місця проживання Україну, позивачу необхідно знятися з Консульського обліку, анулювати постійне місце проживання в Російській Федерації, отримати паспорт громадянина України. Одночасно повідомлено, що головним управлінням надіслано запит до Пенсійного фонду України від 14.06.2019 №6936/02-35 з приводу можливості поновлення виплати пенсії за вислугу років (а.с.20).

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1-1 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII (далі Закон №2262-XII) законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону №1058-IV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно до статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 частини 1 статті 49 Закону №1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону (ч.2 ст.49 Закону №1058-IV).

Встановлено, що підставами для відмови у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 стали неподання ним паспорта громадянина України та документу, що засвідчує місце проживання (реєстрації) особи на території України відповідно до п.15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, про що зазначено у листах відповідача від 17.05.2019, 06.06.2019, 20.06.2019.

Статтею 5 Закону України Про громадянство України від 18.01.2001 №2235-III (далі Закон №2235-ІІІ) наведено вичерпний перелік документів, які підтверджують громадянство України, серед яких, зокрема, паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тобто вказані документи підтверджують один і той же факт - наявність громадянства, та не вирізняються за пріоритетністю або призначенням.

Отже, наявний у позивача паспорт громадянина України для виїзду за кордон підтверджує факт громадянства України та є документом, який засвідчує особу останнього.

Відповідно до вимог пункту 15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, особа, яка звертається за призначенням пенсії (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити уповноваженій особі органу, що призначає пенсію, паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Таким чином, вказаним Порядком передбачено подання пенсійному органу будь-якого документу, що засвідчує особу, яка звертається із відповідною заявою для призначення (перерахунку) пенсії.

Відтак, посилання відповідача на відсутність у ОСОБА_1 паспорта громадянина України при наявності у нього іншого документа, який засвідчує його особу, не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Місце проживання особи не визначає обсяг її конституційних прав та свобод, а тому право громадянина на одержання пенсії не може бути обмеженим такою умовою, як постійне проживання в Російській Федерації, як це зазначено відповідачем у своєму листі від 20.06.2019 №588/П-01 (а.с.20).

Отже, особа має право на отримання призначеної пенсії незалежно від місця проживання чи її реєстрації.

Водночас, в підтвердження свого місця проживання в Україні ОСОБА_1 надав довідку Голови ОСББ Жасмін Луцьк про те, що він дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17).

Більше того, на запит відповідача від 21.05.2019 №4758/02-60-39 (а.с.106) Луцький відділ поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області листом від 28.05.2019 №17677/58/04-2019 підтвердив той факт, що ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.107).

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року в справі № 140/2145/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 11 грудня 2019 року.