Справа № 450/3792/19
Суддя: Мусієвський В. Є.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/3792/19 Провадження № 2-а/450/111/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Гук О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 4214/30500/19 від 15 жовтня 2019 року. Мотивував свої позовні вимоги тим, що 15 жовтня 2019 року відповідачем винесено оскаржувану постанову, на підставі якої його притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 481 МК України у зв`язку з тим, що він зобов`язався в термін до 04 вересня 2019 року доставити ввезений ним на митну територію України автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Variant», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , до органу доходів і зборів, однак фактично здійснив це лише 30 вересня 2019 року. Зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови посадова особа, уповноважена на вирішення справи, не врахувала характер та обставини правопорушення, особу винного. Повідомляє, що він втратив особисті документи, а саме паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення водія, у зв`язку з чим не міг вивезти вищезазначений автомобіль з митної території України. Враховуючи наведене, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 11 листопада 2019 року позивачу поновлено строк для звернення з позовом до адміністративного суду та відкрито провадження у справі.

03 грудня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, у якому він з позовними вимогами не погодився, зазначив, що втрата документів не є аварією, обставиною непереборної сили або протиправними діями третіх осіб, які унеможливили реальне вивезення транспортного засобу з митної території України. Відтак, адміністративне стягнення на позивача накладено правомірно. Крім того зауважує, що втрата документів не могла завадити позивачу вивезти вищезгаданий автомобіль, оскільки нормами митного законодавства України не передбачено способу виконання такого зобов`язання.

У судове засідання позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак 10 грудня 2019 року від останнього до суду надійшла заява, у якій він просив відкласти розгляд справи у зв`язку з неможливістю забезпечення явки представника позивача.

З цього приводу суд зазначає, що повідомлення представника позивача про неможливість забезпечення власної явки у судове засідання є необґрунтованим. Так, представником позивача не мотивовано, у чому саме полягає неможливість забезпечення його явки у судове засідання. Причини неявки представником позивача суду не повідомлені.

За ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відтак, суд не вбачає поважних причин неявки сторони позивача у судове засідання. Неявка позивача та його представника не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд приходить до висновку щодо доцільності проведення розгляду справи за відсутності сторони позивача.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, а тому суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі доказів, що знаходяться у справі, відповідно до вимог ч. 3 ст. 205 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з постанови у справі про порушення митних правил № 4214/30500/19 від 15 жовтня 2019 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 481 МК України у зв`язку з тим, що він 06 липня 2019 року ввіз в режимі транзиту на митну територію України автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Variant», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 і зобов`язався вивезти зазначений транспортний засіб з митної території України у термін до 04 вересня 2019 року. Однак, лише 30 вересня 2019 року при заїзді на ділянку «Виїзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС, позивач фактично доставив до органу доходів і зборів зазначений транспортний засіб.

У відповідності до вимог ст. 460 Митного кодексу України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

У статті 192 МК України зазначені заходи, що вживаються у разі аварії чи дії обставин непереборної сили під час перевезення товарів. Зокрема, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Порядок визначення особливостей виконання митних формальностей при поміщенні товарів у відповідні митні режими, передбачений Митним кодексом України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі - Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, (затверджений наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 року № 657) - далі Порядок, який зареєстровано в Міністерстві юстиції 02.10.2012 року за N 1669/21981 ).У розділі VIII зазначеного Порядку надано визначення аварії та обставин непереборної сили.

Так, аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Пунктом 3 розділу VIII зазначеного вище Порядку передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили (пункт 5 розділу VIII Порядку).

Згідно пункту 6 розділу VIII Порядку у випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Разом із заявою подаються документи, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку.

Заява розглядається митним органом, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, протягом п`яти робочих днів з дати її подання.

За результатами розгляду заяви щодо факту аварії чи дії обставин непереборної сили керівник митного органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов`язки, виносить відповідне рішення згідно з Кодексом.

Рішення про припинення (завершення) митного режиму приймається лише щодо транспортних засобів або товарів (їх частини), які внаслідок факту аварії чи дії обставин непереборної сили були знищені, повністю та безповоротно пошкоджені, втрачені або зіпсовані.

Рішення оформлюється шляхом накладення відповідної резолюції на заяві та засвідчується підписом особи, яка його винесла, та завіряється відбитком печатки митного органу або особистої номерної печатки.

Якщо приймається рішення про припинення (завершення) митного режиму, у резолюції після запису «Митний режим (зазначається назва митного режиму) припинено (завершено)» має бути зазначено, відносно яких саме транспортних засобів або товарів (їх частини) припинено (завершено) митний режим.

Згідно пункту 9 розділу VIII Порядку залишки або відходи товарів, транспортних засобів, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, повинні бути в установленому порядку задекларовані у відповідний митний режим або з дозволу митного opгану видалені відповідно до законодавства України.

Як зазначає позивач, він звертався до відповідача із заявою про наявність обставин непереборної сили, які унеможливлювали вивезення вищезгаданого транспортного засобу з митої території 26 вересня 2019 року, тобто вже після закінчення встановленого законодавством терміну тимчасового ввезення автомобіля.

При цьому, згідно з наданими позивачем суду документами, зокрема підтвердженням факту крадіжки документа у іноземця від 21 липня 2019 року, переклад якого з чеської мови на українську здійснено перекладачем Р. Брухаль, документи він втратив 21 липня 2019 року.

Жодних доказів на підтвердження неможливості звернення до органу доходів і зборів у відведений строк позивачем суду надано не було.

Документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили.

Пунктом 3 розділу VIII зазначеного вище Порядку передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Відповідно до пункту 4 розділу VIII Порядку документи (рішення, акти, довідки тощо), що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, що мали місце за межами митної території України, мають бути засвідчені на території, де мала місце така аварія чи обставина непереборної сили згідно з вимогами законодавства відповідної країни.

Документи, складені або засвідчені компетентними органами (установами) країн, з якими Україна має договори про правову допомогу і якими передбачена відмова від легалізації документів, приймаються до розгляду митними органами України без легалізації у консульських установах України.

В інших випадках, крім зазначених у абзаці другому цього пункту, документи, складені або засвідчені компетентними органами (установами) іноземних країн, мають бути легалізовані консульською установою України за кордоном.

У разі відсутності консульської установи України в країні видачі документів документи можуть бути засвідчені у найближчій консульській установі України, повноваження якої офіційно розповсюджуються на територію країни видачі документів.

Згідно з пунктом б розділу VIII Порядку у випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, надані позивачем суду та відповідачу докази на підтвердження втрати документів не були належним чином легалізовані.

Крім цього, втрата документів не могла завадити позивачу вивезти вищезазначений автомобіль марки за межі митної території України за допомогою інших способів чи засобів (наприклад, на лафеті, за допомогою буксирування, з використанням найманих осіб), оскільки жодною нормою митного законодавства України не передбачено способу виконання такого зобов`язання.

Також слід зазначити, що порядок дій власника товару або уповноваженої ним особи у випадках, коли Митним Кодексом або іншими актами законодавства України з питань державної митної справи передбачено надання митному органу документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили, визначається розділом VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31 травня 2012 року № 657, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 02 жовтня 2012 року № 1669/21981.

При цьому відсутність посвідчення водія, паспорту громадянина України або паспорту громадянина України для виїзду за кордон не звільняє особу від обов`язку виконання в повному обсязі зобов`язання щодо своєчасного доставлення транспортного засобу до митного органу призначення та його вивезення за межі митної території України і не виключає такої можливості.

Отже, позивач мав можливість виконати покладені на нього ч. 6 ст. 380 Митного кодексу України обов`язки для чого мав можливості та достатню кількість часу, однак з 05 вересня 2019 року перебував в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку і дій щодо вивезення за межі митної території України тимчасово ввезеного транспортного засобу, або поміщення його в інший митний режим - не вчинив.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому у задоволенні позову слід відмовити

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 5-10, 20, 44, 47, 48, 241, 243-246, 268, 271, 286 КАС України, ст.ст. 192, 481 МК України, Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації проживання АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 27 серпня 2019 року органом № 4632, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: Закарпатська митниця Державної фіскальної служби, місцезнаходження 88000, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 220, .

Суддя Мусієвський В.Є.