Справа № 638/14568/19
Суддя: Шестак О. І.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/467/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.

при секретарі Цуваревої Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 ВЗВ 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Вьюнника Олексія Васильовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 18.09.2019 року звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із адміністративним позовом до відповідача поліцейського 2 ВЗВ 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Вьюнника Олексія Васильовича про скасувати постанови серії ДП18 №637335 від 08.09.2019 року поліцейського 2 ВЗВ З роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Вьюнника Олексія Васильовича про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 255,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та такою що підлягає скасуванню, виходячи з наступного:

Дана постанова (серія ДП18 №637335) мотивована тим, що ОСОБА_1 08.09.2019 року о 12 годині 20 хв. в м. Харків по в`їзду Рогатинському, керуючи транспортним засобом TOYOTA RAV4 державний номерний знак НОМЕР_1 допустила зупинку та стоянку транспортного засобу із порушення вимоги п.п 15.9 «в» ПДР, а саме зупинка забороняється: на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях, за що ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Позивач зазначила, що 08.09.2019 року о 12 годині 00 хвилин рухалася на своєму транспортному засобі марки TOYOTA RAV4 реєстраційний номер НОМЕР_1 по в`їзду Рогатинському у місті Харкові. О 12 годині 17 хвилин під час руху транспортного засобу виник збій електронної системи запуску транспортного засобу, а саме кнопки «Запуск-Стоп», позивачем о 12 годині 20 хвилин була здійснена технічна зупинка транспортного засобу, після чого, був здійснений дзвінок до Технічної сервісної автомобільної служби та викликано евакуатор. О 12 годині 20 хвилин до транспортного засобу позивача підійшов старший сержант поліції ОСОБА_2 , який повідомив позивачу, що вона порушила п.п.15.9 зупинка заборонена.

Позивач також зазначила, що пояснила поліцейському, що змушена була здійснити технічну зупинку через вихід із ладу електронної системи запуску, а також показала працівнику поліції на електронному табло свого автомобіля інформацію про заборону руху транспортного засобу. На вимогу позивача пред`явити посвідчення для перевірки повноважень поліцейський, за твердженням позивача, не реагував та в подальшому його не пред`явив. Поки позивач чекала приїзду евакуатора, відповідач підійшов до неї з вже складеною постановою про накладення адміністративного стягнення, яку в подальшому вручив позивачу.

Позивач зазначає, що відповідно до чинного законодавства України розгляд справи на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими він не мав можливості скористатися; також при накладенні штрафу не врахований його матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення; відповідачем не було надано посвідчення працівника поліції, не було здійснено представлення посадової особи, адміністративна справа не розглядалася, не було оголошено яка справа підлягає розгляду, не було оголошено хто притягається до адміністративної відповідальності, не було роз`яснено права та обов`язки позивача як особи, яка притягається до відповідальності, зокрема відповідачем не повідомлено про право давати пояснення, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача.

Позивач зазначає, що поліцейський сам склав постанову про накладення адміністративного стягнення серія ДП18 №637335 від 08.09.2019 року без проведення адміністративного розгляду справи.

З вищенаведених підстав, позивач вважає постанову серія ДП18 №637335 від 08.09.2019 року поліцейського 2 ВЗВ 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Вьюнника Олексія Васильовича про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 255,00 грн. незаконною та такою що підлягає скасуванню.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.09.2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, від позивача надійшла заява із проханням розглянути справу без її участі, також позивач повідомила суд, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, то просить задовольнити її адміністративний позов.

Відповідач поліцейський 2 ВЗВ 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старший сержант поліції Вьюнник Олексій Васильович у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Письмових заперечень проти позову, пояснень, фотоматеріалів, відеоматеріалів від відповідача до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з неявкою сторін, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене і своєчасне вирішення судом спорів в сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких гуртуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної вади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність і обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача в указаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у поліцейського 2 ВЗВ 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Вьюнника Олексія Васильовича підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, і накладення адміністративного стягнення в виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи за ч.1 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частина третя ст.258 передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №637335, винесеної поліцейським 2 ВЗВ 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшим сержантом поліції Вьюнником Олексієм Васильовичем 08.09.2019 року о 12 годині 20 хв., ОСОБА_1 керувала транспортним засобом TOYOTA RAV4 державний номерний знак НОМЕР_1 та допустила зупинку та стоянку транспортного засобу із порушення вимоги п.п 15.9 «в» ПДР, а саме зупинка забороняється: на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. До ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Підпунктом 15.9 «в» Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (зі змінами та доповненнями) зупинка забороняється: на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП (Перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху) передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

З адміністративного позову, вбачається, що позивач не згідна з адміністративним правопорушенням, жодних правил дорожнього руху не порушувала.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких в визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Постанова про адміністративне правопорушення сама по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Будь яких доказів на підтвердження вини позивача, що зазначена у постанові про адміністративне правопорушення, що повинні були бути надані відповідачем на виконання обов`язку покладеного на нього ч. 2 ст. 251 КУпАП, відповідачем до суду надано не було і у матеріалах справи не міститься.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Отже, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, належних та допустимих доказів щодо порушення ним Правил дорожнього руху України, що передбачені ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні підтверджуючі дані про вчинення даного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, визначеної частиною третьою статті 62 Конституції України і діючою в адміністративному праві, всі сумніви щодо доведеності вини особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає до скасування, а справа про адміністративне правопорушення до закриття, що передбачено п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-11, 19, 20, 72-77, 211, 217, 229, 241-246, 250, 251, 255, 262, 271, 286 КАС України, ст.ст. 7, 33, 122, 222, 245, 251, 258, 268, 278, 279, 280, 287, 288 КУпАП, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 2 ВЗВ 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Вьюнника Олексія Васильовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправними дії поліцейського 2 ВЗВ 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Вьюнника Олексія Васильовича щодо складання постанови серія ДП18 №637335 від 08.09.2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову поліцейського 2 ВЗВ 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Вьюнника Олексія Васильовича серія ДП18 №637335 від 08.09.2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Шестак О.І.