Справа № 200/13126/19-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 р. Справа№200/13126/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2019 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року неправомірними;

- скасування рішення відповідача № 35 від 09 жовтня 2019 року про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 26 липня 1983 року по 28 квітня 1984 року в Донецькому заводі резино-хімічних виробів, період роботи з 06 серпня 1991 року по 19 липня 1995 року в Спільному радянсько-німецькому підприємстві «Донкавамет», період роботи з 02 вересня 2002 року по 07 травня 2004 року в ЗАТ «Металургійний завод»;

- зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12 серпня 1993 року № 637, а саме період роботи в ДП «Донметал» з 08 лютого 1999 року по 31 жовтня 2000 року на посаді електромонтер з ремонту та обслуговування металургійного обладнання електромеханічної ділянки; період роботи на підприємстві Донецька філія «Вторкольормет» ВАТ «Артемівський завод по обробці кольорових металів» м. Артемівськ з 01 листопада 2000 року по 23 квітня 2001 року на посаді майстра енерго і механослужби та з 25 травня 2001 року по 07 серпня 2002 року на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання, старший електрик плавильної ділянки плавильного цеху;

- зобов`язання відповідача призначити та виплатити пільгову пенсію за Списком № 2 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року з 21 серпня 2019 року.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено у задоволенні заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та не зараховано до пільгового стажу періоди роботи за Списком № 2 з 26 липня 1983 року по 29 квітня 1984 року, з 06 серпня 1991 року по 19 липня 1995 року, з 08 лютого 1999 року по 31 жовтня 2000 року, з 01 листопада 2000 року по 23 квітня 2001 року, з 25 травня 2001 року по 07 серпня 2002 року, з 02 вересня 2002 року по 07 травня 2004 року у зв`язку з ненаданням довідок, що підтверджують особливий характер праці у зазначені вище періоди. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тому неможливість надання довідок, що підтверджують особливий характер праці у зазначені вище періоди, не має впливати на конституційне право позивача щодо належного пенсійного забезпечення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04 грудня 2019 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що необхідною умовою для зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці. На момент звернення у ОСОБА_1 відсутній необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV(далі - Закон № 1058).

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 9-10).

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12 серпня 2019 року № 1412- фактичним місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_1 (а.с.12).

21 серпня 2019 року позивач звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058 (а .с. 79), надавши копію трудової книжки НОМЕР_2 від 20 травня 1982 року, копію військового квитка НОМЕР_3 , довідки № 11/385, № 11/384 від 02 лютого 2019 року, витяги з наказу № 38 від 28 березня 2005 року, № 61 від 07 квітня 2010 року, № 54 від 06 квітня 2015 року.

Рішенням від 09 жовтня 2019 року № 35 позивачу відмовлено в призначенні пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058, оскільки пільговий стаж складає не 12 років 6 місяців, а лише 08 років 08 місяців 21 день. Відповідно до вказаного рішення до пільгового стажу не було зараховано періоди з 08 лютого 1999 року по 31 жовтня 2000 року на посаді електромонтер з ремонту та обслуговування металургійного обладнання електромеханічної ділянки, період роботи в підприємстві Донецька філія «Вторкольормет» ВАТ «Артемівський завод по обробці кольорових металів» м. Артемівськ з 01 листопада 2000 року по 23 квітня 2001 року на посаді майстера енерго і механослужби, з 25 травня 2001 року по 07 серпня 2002 року на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання, старший електрик плавильної ділянки плавильного цеху, з 02 вересня 2002 року по 07 травня 2004 року в ЗАТ «Металургійний завод» у зв`язку з відсутністю довідок, що підтверджують особливий характер праці за вказаний період (а. с. 75).

Позивач просить суд зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 26 липня 1983 року по 28 квітня 1984 року в Донецькому заводі резино-хімічних виробів, період роботи з 06 серпня 1991 року по 19 липня 1995 року в Спільному радянсько-німецькому підприємстві «Донкавамет», незважаючи на те, що рішення від 09 жовтня 2019 року № 35 не містить інформації щодо відмови в зарахуванні вказаних періодів.

Разом з тим, неврахування вказаних періодів як пільгових підтверджується відомостями наданого відповідачем витягу з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсія, відповідно до якого періоди роботи з 26 липня 1983 року по 28 квітня 1984 року та з 06 серпня 1991 року по 19 липня 1995 року враховані лише до страхового стажу (а. с. 78).

Вищенаведені обставини сторонами не оспорюються.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон № 1058.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-V визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Рішенням від 09 жовтня 2019 року № 35 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058, оскільки пільговий стаж складає не 12 років 6 місяців, а лише 08 років 08 місяців 21 день.

З такими висновками відповідача суд не погоджується з огляду на наступне.

Згідно з статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача заповнена відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162, та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731), (далі - Порядок застосування Списків № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норм Закону № 1058 та Порядку дає підстави для висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

У трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 20 травня 1982 року записом № 6 встановлено, що позивач прийнятий 26 липня 1983 року на посаду помічника машиніста локомотива, наказ № 396 від 26 липня 1983 року, на Донецькому заводі резино-хімічних виробів. Відповідно до запису № 7 позивача звільнено з займаної посади 29 квітня 1984 року, наказ № 241 від 28 квітня 1984 року (а. с. 49).

Посада помічника машиніста локомотива передбачена підрозділом І «Залізний транспорт та метрополітен» розділом ХХХ - «Транспорт» за Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 22 серпня 1956 року № 1173, які були чинними на період роботи позивача.

Вказані обставини також підтверджується уточнюючою довідкою від 14 жовтня 2019 року № 99 (а.с. 13), тому період роботи з 26 липня 1983 року по 28 квітня 1984 року на Донецькому заводі резино-хімічних виробів підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2.

Судом також встановлено, що позивач працював на Спільному радянсько-німецькому підприємстві «Донкавамет» з 06 серпня 1991 року (наказ № 129/4 к від 06 серпня 1991 року) по 19 липня 1995 року (наказ № 117-к від 19 липня 1995 року).

Відповідно до архівної довідки № Р-08/06-03 від 06 лютого 2019 року позивач працював з 06 серпня 1991 року по 19 липня 1995 року на посаді електромонтера 5 розряду електромеханічного цеху, яка передбачена розділом - VIIІ, підрозділом - 19, кодом - 2092300а-19861 за Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 26 січня 1991 року № 10 (а.с. 14).

Згідно з наказом від 26 грудня 1994 року № 171 (з урахуванням наказу від 23 серпня 2007 року № 23) атестація за вказаною посадою проведена, тому період роботи з 06 серпня 1991 року по 19 липня 1995 року на Спільному радянсько-німецькому підприємстві «Донкавамет» підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2 (а.с. 18-23).

Записом № 18 трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 встановлено, що позивач з 08 лютого 1999 року, наказ 179 к/р від 08 лютого 1999 року, прийнятий на посаду електромонтера з ремонту та обслуговування металургійного обладнання електромеханічної ділянки, звільнений з посади 31 жовтня 2000 року, наказ 239 к/ув від 31 жовтня 2000 року (а.с. 50).

Посада електромонтера з ремонту та обслуговування металургійного обладнання електромеханічної ділянки передбачена розділом - ІІІ, підрозділом - V, кодом - 2040500а -19861 за Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 11 березня 1993 року № 162.

Відповідно до запису № 20 ОСОБА_1 01 листопада 2000 року, наказ 1 к від 01 листопада 2000 року, прийнятий на посаду майстра енерго і механослужби на підприємство Донецька філія «Вторкольормет» ВАТ «Артемівський завод по обробці кольорових металів» м. Артемівськ, запис № 21 - звільнений з посади 23 квітня 2001 року, наказ 373 к/ув від 23 квітня 2001 року (а.с. 51).

Згідно з записами трудової книжки НОМЕР_4 від 20 травня 1982 року ОСОБА_1 з 25 травня 2001 року по 07 серпня 2002 року працював на підприємстві Донецька філія «Вторкольормет» ВАТ «Артемівський завод по обробці кольорових металів» м. Артемівськ на посадах електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання та старшого електрика плавильної ділянки плавильного цеху. Вказані посади передбачені Списком № 2 затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 11 березня 1993 року № 162.

Суд зазначає, що наведені відомості у трудовій книжці про роботу позивача за вказані періоди на підприємстві «Вторкольормет» ВАТ «Артемівський завод по обробці кольорових металів» м. Артемівськ та інші надані до суду докази у їх сукупності свідчать про зайнятість останнього за відповідною професією, яка віднесена до Списку № 2. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідною печаткою підприємства і дефектів їх вчинення не мають, а відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відповідними записами, які були внесені відповідно до діючого законодавства.

Крім того, доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах праці при виконанні шкідливих робіт, та інших доказів, які підтверджували б невиконання позивачем роботи за зазначеною професією у спірні періоди, до суду не надано.

Відповідно до запису № 26 трудової книжки ОСОБА_1 прийнятий 02 вересня 2002 року (наказ № 2141 від 02 вересня 2002 року) в електросталеплавильний цех електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 5 розряду «Мініметалургійний завод «Істіл», запис № 27 - електромонтер по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 6 розряду (наказ 163/8к від 18 лютого 2003 року), запис № 28 - звільнений з посади 07 травня 2004 року (наказ 647 від 07 травня 2004 року).

Відповідно до уточнюючої довідки № 09/2 від 14 січня 2019 року позивач працював з 02 вересня 2002 року по 07 травня 2004 року на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання електросталеплавильного цеху, яка передбачена розділом - ІІІ, підрозділом - ІІ, пункт «а», позиція - 3.2а -3 за Списком № 1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 16 січня 2003 року № 36 (а.с. 25).

Відповідно до уточнюючої довідки на ВАТ «Донецький металургійний завод» були проведені атестації робочих місць за умовами праці - наказ від 25 січня 1995 року № 30 та наказ від 04 січня 2000 року № 2, які розповсюджуються і на працівників Мініметалургійного заводу «Істіл» (а.с. 26).

Наказом від 30 грудня 2004 року № 144 на ЗАТ «Мініметалургійний завод «Істіл» проведено атестацію робочих місць, відповідно до якої посада електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання електросталеплавильного цеху атестована за Списком № 1, розділом - ІІІ, підрозділом - ІІ, пункт «а», позиція - 3.2а-3 (а. с. 27-37).

Вказане дає підстави вважати, що під дію атестації від 04 січня 2000 року № 2 підпадала і така категорія працівників, як електромонтер з ремонту та обслуговування електрообладнання.

З урахуванням викладеного суд вважає за можливе врахувати період роботи з 02 вересня 2002 року по 07 травня 2004 року, як пільговий відповідно до статті 114 Закону № 1058.

Інформація щодо періоду роботи з 02 вересня 2002 року по 07 травня 2004 року, зазначена в трудовій книжці, кореспондується з інформацією, зазначеною в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма - ОК-5) на ім`я ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_5 ) (а.с. 55-58). Вказаний період роботи визначений як пільговий відповідно до коду ЗП3013А1 (а.с. 57).

Як зазначалося вище, однією з необхідних умов для врахування стажу, як пільгового є наявність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Разом з тим, обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі непроведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.

У зв`язку з чим, суд вважає за можливе зарахувати періоди роботи з 08 лютого 1999 року по 31 жовтня 2000 року, з 01 листопада 2000 року по 23 квітня 2001 року, з 25 травня 2001 року по 07 серпня 2002 року, з 02 вересня 2002 року по 07 травня 2004 року до пільгового стажу за Списком № 2 без наявного документального підтвердження проведення атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

При цьому судом врахована правова позиція Верховного Суду, викладена в ухвалі від 25 жовтня 2019 року у справі № 520/15028/16-а, відповідно до якої факт та своєчасність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Крім того, така підстава неврахування вказаних періодів до пільгових не визначена рішенням відповідача від 09 жовтня 2019 року № 35.

З огляду на ці обставини вимоги про визнання протиправними дій Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та скасування рішення про відмову від 09 жовтня 2019 року № 35 підлягають задоволенню.

Щодо врахування пенсійним органом документів, які видані підприємствами та організаціями, які знаходяться на території, що не контролюється українською владою, суд зазначає наступне.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207 (далі - Закон № 1207).

Згідно з частиною першою статті 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до частин другої - третьої статті 9 Закону № 1207 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Судом встановлено, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і були утворені відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

З огляду на загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, орган Пенсійного фонду України повинен приймати та визнавати документи, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

Отже, орган Пенсійного фонду України зобов`язаний приймати відомості зазначені в таких довідках.

Неможливість проведення перевірки довідок та первинних документів, на підставі яких вони видані, не може бути підставою для порушення пенсійних прав осіб.

Щодо позовної вимоги зобов`язати призначити та виплатити пільгову пенсію за Списком № 2 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року з 21 серпня 2019 року суд зазначає наступне.

За змістом статті 81 Закону № 1788 призначення і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України, а тому відповідач має виключну компетенцію в питаннях призначення, перерахунку та виплати пенсії позивачеві.

Комітетом Міністрів Ради Європи розроблені Рекомендації № К (80) 2 для держав-членів стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган з кількох юридично допустимих рішень обирає те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це законодавча встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу і верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Відповідно до пункту 4 частини другої, частини четвертої статті 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги щодо зобов`язання здійснити призначення та виплату пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону № 1058 задоволенню не підлягають, оскільки вони входять до дискреції відповідача, а не суду.

За таких обставин та з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд доходить висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 серпня 2019 року з зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи з 26 липня 1983 року по 28 квітня 1984 року, з 06 серпня 1991 року по 19 липня 1995 року, з 02 вересня 2002 року по 07 травня 2004 року, з 08 лютого 1999 року по 31 жовтня 2000 року; з 01 листопада 2000 року по 23 квітня 2001 року, з 25 травня 2001 року по 07 серпня 2002 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що згідно з квитанцією від 07 листопада 2019 року позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн.

З огляду на викладене судові витрати, понесені позивачем у даній справі в сумі 768 гривень 40 копійок судового збору, підлягають відшкодуванню частково в розмірі 512 гривень 27 копійок.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Зелінського, 27а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 09 жовтня 2019 року № 35 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 серпня 2019 року з зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи з 26 липня 1983 року по 28 квітня 1984 року, з 06 серпня 1991 року по 19 липня 1995 року, з 02 вересня 2002 року по 07 травня 2004 року, з 08 лютого 1999 року по 31 жовтня 2000 року; з 01 листопада 2000 року по 23 квітня 2001 року, з 25 травня 2001 року по 07 серпня 2002 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Зелінського, 27а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548) судовий збір в сумі 512 (п`ятсот дванадцять) гривень 27 (двадцять сім) копійок на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12 грудня 2019 року.

Суддя Ю.М. Льговська