Справа № 428/10486/19
Суддя: Посохов І. С.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/428/330/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

за участі секретаря судового засідання - Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Калюжного Владислава Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Калюжного Владислава Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 05.09.2019 відповідач виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 678941 (надалі Постанова), згідно з якою ним прийнято рішення про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У постанові було зазначено, що 05.09.2019 о 22 год. 40 хв. в м. Полтава на перехресті вул. Київське шосе та вул. Великотирнівська позивач керував транспортним засобом SKODA OCTAVIА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав вказане перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п.п. 8.7.3 ПДР України.

Позивач вважає дану постанову необґрунтованою, незаконною, винесеною з порушенням вимог чинного законодавства України та такою, що підлягає скасуванню, оскільки будь-якого адміністративного правопорушення ним скоєно не було. Також позивач зазначає, що відеореєстратори не відносяться до технічних засобів (приладів контролю), які входять до системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

Позивач зазначає, що його дії відповідають припису п. 8.11 ПДР, відповідно до якого водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Правомірність таких дій підтверджується висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31.07.2018 у справі № 552/5623/16-а.

Крім того, всупереч ч. 4 ст. 256 КУпАП позивача безпідставно та протиправно позбавили права та можливості бути ознайомленим з його правами під час складання протоколу та розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин позивач вважає, що постанова серії ДПО18 № 678941 від 05.09.2019 винесена незаконно, у зв`язку із чим вказана постанова підлягає скасуванню.

Позивач у позові просив суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ДПО18 № 678941 від 05.09.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідачем поліцейським роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Калюжним В.Ю. подано відзив на позовну заяву, у якому він наполягає на вчиненні позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, вважає постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 678941 від 05.09.2019 законною та такою, що не підлягає скасуванню, а позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач, в порушення вимог п. 2.3 (д) ПДР створював своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Андрієвська І.А. в судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заперечувала проти задоволення позову.

Поліцейський роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Калюжний В.Ю. в судове засідання не з`явився, до суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив розглянути справу без його участі, заперечував проти задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 678941 від 05.09.2019, складену поліцейським роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Калюжним В.Ю., протиправною у зв`язку з тим, що відповідачем не доведена його вина жодними допустимими доказами, відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. 254 КУпАП.

Так, у судовому засіданні встановлено, що постановою поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Калюжного Владислава Юрійовича серії ДПО18 № 678941 від 05 вересня 2019 року позивача було визнано винним у порушенні п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 05.09.2019 о 22 год. 40 хв. в м. Полтава на перехресті вул. Київське шосе та вул. Великотирнівська позивач, керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав вказане перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п.п. 8.7.3 ПДР України.

Прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Згідно з наведеною постановою у графі 8 «До постанови додаються» зазначено: «відео з бодікамери В1-0051», проте відеозапис правопорушення з нагрудної камери поліцейського від 05.09.2019 відповідачем суду не наданий.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що відповідачем не було надано суду будь-яких доказів, які могли б спростувати пояснення позивача, який стверджував, що його дії не містять ознак скоєння адміністративного правопорушення, а саме доказів, які були покладені в основу оскаржуваного рішення та були у розпорядженні відповідача на момент прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим суд доходить висновку про те, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності необґрунтовано.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту «г» 8.7.3 Правил дорожнього руху України сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем п. 8.7.3 «г» Правил дорожнього руху України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження № К/9901/29775/18, вбачаться, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки, на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 678941 від 05.09.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень 00 копійок такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем у позовній заяві заявлено вимоги про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та визнання дій відповідача протиправними, однак він не ставить питання про закриття справи про адміністративне правопорушення, а, розглядаючи дану справу, суд керується положеннями ст. 286 КАС України, при цьому враховує, що доказів вчинення адміністративного правопорушення відповідачем суду не надано, що свідчить про необхідність виходу за межі позовних вимог та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України, разом з прийняттям рішення про скасування рішення суб`єкта владних повноважень прийняти рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Водночас, суд зауважує, що, керуючись положеннями ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд не має права визнавати дії суб`єкта владних повноважень протиправними.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Калюжного Владислава Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 678941 від 05.09.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 425 гривень 00 копійок, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 38751, Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, буд. 2-в;

- відповідач: поліцейський роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Калюжний Владислав Юрійович, місцезнаходження УПП: 38751, Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, буд. 2-в.

Суддя І. С. Посохов