Справа № 140/756/19
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11189/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року про зупинення провадження у справі № 140/756/19 за адміністративним позовом заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Луцької міської ради до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення (ухвала суду першої інстанції винесена суддею Волдінер Ф.А. в порядку письмового провадження в м. Луцьку Волинської області 19.09.2019 року), -

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Волинської області звернувся в інтересах держави в особі Луцької міської ради (надалі також ЛМР) з позовом до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету ЛМР від 18.12.2018 № 851-1 «Про затвердження проекту детального плану території в межах вулиць Даньшина та Олекси Ошуркевича у місті Луцьку».

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року провадження у цій адміністративній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 140/953/19.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, заступник прокурора Волинської області оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права. Просить ухвалу про зупинення провадження у справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що в оскаржуваній ухвалі судом не обґрунтовано відсутність у справі доказів, які б дозволяли встановити та оцінити обставини, що є предметом судового розгляду, та об`єктивно унеможливило розгляд справи, що було б підставою для зупинення провадження у справі. При цьому апелянт звертає увагу на той факт, що вказані справи містять різний предмет доказування, оскільки предметом заявленого позову є питання правомірності дій відповідача щодо затвердження проекту детального плану території в межах вулиць Даньшина та Олекси Ошуркевича у місті Луцьку, а у справі №140/953/19 - питання правомірності дій органів державного архітектурно-будівельного нагляду з реалізації їх повноважень.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу про зупинення провадження у справі, то відповідно до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що провадження у справі підлягає зупиненню у відповідності до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України, до прийняття остаточного рішення по справі № 140/953/19, оскільки з рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 в справі № 140/953/19 вбачається, що судом було надано оцінку відповідності детального плану території в межах вулиць Даньшина та Олекси Ошуркевича у місті Луцьку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 18.12.2018 року № 851-1, Генеральному плану міста Луцька, затвердженому рішенням Луцької міської ради від 24.06.2009 року № 42/1, та Плану зонування території міста Луцька, затвердженому рішенням Луцької міської ради від 25.02.2015 року № 71/13.

Судом було надано оцінку юридичним фактам та обставинам у рішенні в справі № 140/953/19, що перебувають в нерозривному зв`язку з підставами, якими обґрунтовано позов у справі, що розглядається. Рішенням суду від 13.06.2019 в справі № 140/953/19 в задоволенні позову було відмовлено повністю і на даний час справа знаходиться на розгляді в суді апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що розгляд даної справи неможливий до набрання законної сили рішенням суду у справі № 140/953/19, оскільки в тій справі вирішуються питання, що стосуються підстав, якими обґрунтовано адміністративний позов у даній справі.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, при цьому враховує наступне.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

Підстави для зупинення провадження у справі, як обов`язкові, так і факультативні визначені статтею 236 КАС України.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Необхідною передумовою зупинення провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 236 КАС України є неможливість її розгляду до вирішення по суті іншої справи.

Зупинення провадження в адміністративній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених в адміністративній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Обставини неможливості розгляду справи судом встановлюються у кожному конкретному випадку залежно від змісту справи.

Крім того, на думку колегії суддів, об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі.

Необхідно також зазначити, що зупинення провадження з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України, допускається лише тоді, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, зупинення провадження з підстав, передбачених цією нормою, допускається лише тоді, коли продовжувати розгляд справи надалі не є можливим, оскільки в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

Як видно з матеріалів справи, предметом оскарження у даному судовому провадженні є рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 18.12.2018 року № 851-1, яким затверджено проект детального плану території в межах вулиць Даньшина та Олекси Ошуркевича у місті Луцьку, і воно не є предметом перевірки зі сторони органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

У той же час, предметом судового розгляду у справі № 140/953/19 є рішення Управління ДАБІ у Волинській області від 19.03.2019 про зупинення дії містобудівних умов та обмежень на проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями комерційного призначення на вул. Даньшина, 14-а у м. Луцьку», припис Управління ДАБІ у Волинській області від 19.03.2019 року про усунення порушень вимог чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності. Тобто предметом оскарження у даному провадженні є саме дії органів державного архітектурно-будівельного нагляду з реалізації їх повноважень у вказаній сфері.

Згідно пунктів 2, 3 частини першої статті 1 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (надалі також Закон № 3038-VI) генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту, детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території;

У відповідності пункту 7 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (надалі також - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить, комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Закону № 3038-VI основними складовими вихідних даних є містобудівні умови та обмеження.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (ч. 3 ст. 29 Закону № 3038-VI).

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 29 вказаного Закону підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відповідно до частини восьмої статті 29 Закону № 3038-VI скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється зокрема головними інспекторами будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду у разі невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам.

Таким чином, в ході правового аналізу вказаних норм слід прийти до висновку, що розроблення та затвердження компетентним органом місцевого самоврядування містобудівної документації - генерального плану території, детального плану території передує видачі замовнику уповноваженими органами містобудування та архітектури містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки.

Законами України не віднесено до компетенції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, чи до компетенції центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно- будівельного контролю та нагляду, повноваження щодо здійснення нагляду за органом місцевого самоврядування при затвердженні ним містобудівної документації на місцевому рівні, а також не передбачено повноважень скасовувати, змінювати чи зупиняти рішення органів місцевого самоврядування про затвердження містобудівної документації на місцевому рівні. Законами України взагалі не визначається процедура нагляду за органами місцевого самоврядування при затвердженні ними містобудівної документації на місцевому рівні.

А відтак, надання правової оцінки рішенню виконавчого комітету Луцької міської ради від 18.12.2018 № 851-1 про затвердження проекту детального плану території в межах вулиць Даньшина та Олекси Ошуркевича у місті Луцьку повинно передувати встановленню законності рішення Управління ДАБІ у Волинській області від 19.03.2019 № 72 про зупинення дії містобудівних умов та обмежень на проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано- прибудованими приміщеннями комерційного призначення на вул. Даньшина, 14-а у м. Луцьку» та припису Управління ДАБІ у Волинській області від 19.03.2019 № 73 про усунення порушень вимог чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності, предметом оскарження яких є законність дій вказаного органу через призму законності видачі містобудівних умов та обмежень на проектування вказаного об`єкта будівництва.

Разом із тим, наявні у справі № 140/756/19 докази - матеріали детального плану території в межах вулиць Даньшина та Олекси Ошуркевича у місті Луцьку, Генерального плану міста Луцька, Плану зонування території міста Луцька, відповідні висновки органів державної влади, долучені до позовної заяви заступника прокурора Волинської області дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.

Проаналізувавши матеріали справи на підставі пункту 3 частини першої статті 236 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зупинення провадження у цій справі, оскільки результати розгляду справи, на яку посилається суд першої інстанції, не впливають на можливість належного встановлення обставин цієї адміністративної справи.

Враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував усі ці обставини та не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов неправильного висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Разом з тим, заступник прокурора Волинської області в апеляційній скарзі просить стягнути з відповідача та повернути судовий збір за подання апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає такі вимоги апелянта передчасними з огляду на те, що апеляційному перегляду підлягала ухвала про зупинення провадження у справі, а не рішення суду першої інстанції по суті спору .

Згідно з частиною третьою статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до пунктів 1 та 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому оскаржувана ухвала, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі підлягає скасуванню, справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 242, 243, 246, 308, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Волинської області задовольнити частково.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року про зупинення провадження у справі № 140/756/19 скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська