Справа № 500/1962/19
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11500/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Юник А.А.

за участі представника позивача: Костишин В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року (рішення ухвалене о 11:45 хв. у м. Львові судом у складі головуючого судді Шульгача М.П., повне судове рішення складено 02.10.2019р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови від 12.08.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 8346,00 грн. по виконавчому провадженню ВП №59773900.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.09.2016р. у справі №607/17951/15-ц змінено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з сином наступним чином: Встановлено ОСОБА_2 графік побачень із сином у такі дні:

- кожний понеділок, середу та п`ятницю місяця з 17 год. по 19 год. в моїй присутності.

- щосуботи місяця з 10.00 год. по 11. 00 год. без моєї присутності у громадських місцях культурно-розважального характеру (парк, кінотеатр, ТРЦ «Подоляни» та інших громадських місцях, що призначені для повноцінного відпочинку дитини та відповідають віку та стану здоров`я дитини). Однак, незважаючи на це, ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання вищезазначеного рішення суду. Постановою від 12.08.2019р. ВП №59773900 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного рішення суду. Також Постановою від 12.08.2019р. ВП №59773900 безпідставно стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 8346,00грн. Вважає, що Постанову від 12.08.2019р. ВП №59773900 про стягнення з позивача виконавчого збору незаконною та такою, що підлягає скасуванню оскільки, виконання рішення суду про визначення способу участі у вихованні малолітньої дитини можливе лише за участі боржника (позивача), то державний виконавець не вживає жодних заходів примусового виконання рішення, а лише здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням (ч. 2 ст. 64-1), що фактично і мало місце. Просила позов задоволити.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.09.2016р. у справі №607/17951/15-ц змінено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з сином наступним чином: Встановлено ОСОБА_2 графік побачень із сином у такі дні:

- кожний понеділок, середу та п`ятницю місяця з 17 год. по 19 год. в моїй присутності.

- щосуботи місяця з 10.00 год. по 11. 00 год. без моєї присутності у громадських місцях культурно-розважального характеру (парк, кінотеатр, ТРЦ «Подоляни» та інших громадських місцях, що призначені для повноцінного відпочинку дитини та відповідають віку та стану здоров`я дитини).

Постановою від 12.08.2019р. ВП №59773900 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного рішення суду, а також 12.08.2019 року прийнято постанову про стягнення виконавчого збору з позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Апеляційним судом встановлено та вбачається з актів державного виконавця 16.08.2019 р., 19.08.2019 р., 21.08.2019 р. державним виконавцем здійснено вихід за адресою вказаною у виконавчому документі (адреса місця проживання боржника АДРЕСА_1 ) та встановлено, що побачення з сином ОСОБА_3 не відбулося через неявку батька, про що складено відповідні акти.

Згодом 30.08.2019, 04.09.2019 р., 09.09.2019 р. державним виконавцем здійснено ще виходи за адресою вказаною у виконавчому документі (адреса місця проживання боржника АДРЕСА_1 ) та встановлено, що побачення з сином ОСОБА_3 відбулося згідно графіку, про що складено акту державного виконавця.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішення є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відтак, при виконанні рішень немайнового характеру в тому числі, і побачення з дитиною державний виконавець застосовує заходи примусового виконання перебачені ст. 64-67 Закону та розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, які полягають у перевірці виконання рішення суду у час та місці визначені графіком побачень з дитиною, що і було здійснено державним виконавцем та підтверджується актами від 16.08.2019, 19.08.2019, 21.08.2019, 30.08.2019. 04.09.2019 р.. 09.09.2019 р.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець при прийняті 12.08.2019 року постанови про стягнення виконавчого збору з позивача ОСОБА_1 діяв відповідно до вимог чинного законодавства та в подальшому його дії відповідають норма Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджують складені ним акти.

Дані дії були спрямовані на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.09.2016р. у справі №607/17951/15-ц.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року у справі №500/1962/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 12.12.2019р.