Справа № 200/11755/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 р. Справа№200/11755/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Некрилової О.А. та представників сторін:

позивача не з`явився;

представника відповідача Голуба М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Новгородський комбінат комунального господарства до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Новгородський комбінат комунального господарства (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач), відповідно до якого просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 22.05.2019 р. Головного управління ДФС у Донецькій області.

Позивач вказує на те, що має сертифікат (висновок) торгово - промислової палати України, відповідно до якого засвідчено позивачу настання з 01 серпня 2014 року обставин непереборної сили щодо, зокрема, дотримання законодавчих актів, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів та зазначено про те, що станом на момент видачі сертифікату вказані обставини тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Вказаний сертифікат, на думку позивача, є підставою для звільнення від відповідальності у вигляді штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язань зі сплати податків, відповідно до ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669), а також є документом, що засвідчує настання обставин непереборної сили при вирішенні питання про звільнення від нарахування штрафних санкцій та пені з 14 квітня 2014 року з боку податкових органів.

Позивач зазначає, що з огляду на положення частини 1 статті 58 Конституції України та рішення Конституційного Суду України від лютого 1999 року у справі №1-7/99, беручи до уваги той факт, що Законом № 1669 на момент його прийняття було встановлено звільнення платників єдиного внеску від виконання своїх обов`язків за певних умов безпосередньо на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, вважаємо що вказаний закон в даній частині не має зворотної дії.

Крім цього позовні вимоги, серед іншого, мотивовані тим, що відповідно до підпункту 38.2 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України (далі - ПК України) зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань.

Відповідач надав відзив на позов, відповідно до якого проти позову заперечує, посилаючись, серед іншого, на висновки Верховного суду, викладені у постанові від 01.10.19 р у справі № 805/385/17-а.

Крім цього, відповідач зазначає, що перевіркою позивача встановлено порушення ним вимог абз. 4 п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України, у результаті чого занижено податкове зобов`язання з ПДВ на суму 45 882 грн.

Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її розгляд по суті на 11 листопада 2019 року.

Представник позивача, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч.3 ст. 205 КАС України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки

Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути дану справу по суті.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, повно та всебічно встановивши її обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідачем було проведено камеральну перевірку уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2016 року, за результатами якої був складений акт № 137/05-99-43-03/31459617 від 19.04.2019 р. (а.с. 35-36).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог абз. 4 п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України, у результаті чого занижено податкове зобов`язання з ПДВ на суму 45 882 грн.

Позивачем віднесено до складу податкового кредиту лютого 2019 року суми ПДВ на підставі отриманих податкових накладних з датою складання понад 1095 к.д., що призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ за лютий 2016 року на загальну суму ПДВ 45 882 грн. чим було порушено норми п.200.1 ст.200 ПК України.

Таким чином, позивачем порушено абз. 4 п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України в частині завищення податкового кредиту з ПДВ за лютий 2016 року на суму 45 882 грн. та занижено позитивне значення ПДВ, яке сплачується до державного бюджету, за лютий 2016 року на суму 45 882 грн.

Враховуючи викладене, відповідачем на підставі акту перевірки було винесено податкове повідомлення - рішення № від 22.05.2019 р. про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ на 45 882 грн. основного платежу та застосовано штрафну санкцію на суму 22 941 грн.

Суд зазначає, що позивачем до позовної заяви додано акт перевірки № 180/05-99-43-03 від 03.06.2019 року (а.с. 7-8), який не є належним доказом у даній справі, оскільки не має відношення до спірних правовідносин, а спірне податкове повідомлення - рішення прийнято на підставі іншого акту відповідача - № 137/05-99-43-03/31459617 від 19.04.2019 р. (а.с. 35-36).

Позивач у позовній заяві посилається на те, що Законом № 1669, на момент його прийняття було встановлено звільнення платників єдиного внеску від виконання своїх обов`язків, за певних умов, безпосередньо на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Проте, суд звертає увагу позивача на те, що спірне податкове повідомлення - рішення прийнято за податком на додану вартість та не має відношення до єдиного внеску.

Позивач посилається на наявність сертифікату Торгово - промислової палати як на підставу звільнення його від відповідальності.

Закон № 1669 не містить прямих норм про звільнення від відповідальності платників податку на додану вартість.

У той же час відповідно до ст. 10 Закону № 1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», не закінчилась, позивач зареєстрований на території, що .

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 1669 закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення статті 10 Закону № 1669 є спеціальною нормою закону, яка поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на певній території протягом певного періоду в часі, в силу об`єктивних обставин - проведення антитерористичної операції, факти про які, в свою чергу, підлягають підтвердженню належними засобами та у передбачений чинним законодавством спосіб, що, відповідно, встановлює підстави для звільнення від відповідальності цих платників податків, в тому числі й в частині неналежного виконання обов`язку своєчасної сплати грошових податкових зобов`язань.

Статтею 14 -1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (в редакції від 02.09.2014) визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такою конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень, та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Щодо наявних сертифікатів слід зазначити наступне: частиною першою статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом засвідчення Торгово - промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що затверджений Рішенням Президії Торгово - промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який набрав чинності з 18.12.2014 року.

Статтею 6.1. вказаного Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, модою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2.)

Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо. Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України/ регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставин у такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.

Аналізуючи вищезазначені норми суд приходить до висновку про те, що Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком. виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин

Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо. Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

До вказаних висновків дійшов Верховний суд, у постанові від 01.10.19 р у справі № 805/385/17-а.

Крім цього, у вказаній постанові Верховний суд вказав, що зазначення у вказаному Сертифікаті того, що на момент його видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо не є доказом того, що такий Сертифікат засвідчує відповідні обставини безстроково, тобто на майбутнє, навпаки, враховуючи, що у грудні 2014 року, Порядок засвідчення форс-мажорних обставин був затверджений в новій редакції, який має застосовуватись до спірних правовідносин та в якому фактично було уточнено, що якщо на момент видачі Сертифікату обставини непереборної сили тривають та період дії яких встановити неможливо, то, заявник має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату.

Посилання судів попередніх інстанцій на те, що Сертифікат Торгово-промислової плати виданий до 18 грудня 2014 року, тобто до внесення змін до Регламенту ТПП щодо засвідчення форс-мажорних обставин за кожним конкретним видом зобов`язань, колегія суддів вважає безпідставним з огляду на те, що на момент виникнення спірних правовідносин Порядок засвідчення обставин непереборної сили вже було змінено.

Таким чином на переконання суду позивач у спірних правовідносинах мав би звернутись до ТПП України після виникнення відповідних обставин щодо неможливості зареєструвати податкові накладні у період з жовтня 2015 року по березень 2016 року, оскільки засвідченню підлягають обставини непереборної сили по кожному окремому податковому обов`язку та відносно обов`язку виконання якого вже настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом, проте на момент видачі позивачу Сертифікату від 05.09.2014, обов`язку у Товариства зареєструвати податкові накладні за спірний період (жовтень 2015 - квітень 2016) не виникало.

Як вбачається з матеріалів справи вказане судами попередніх інстанцій встановлено не було, обставини відносно обов`язку позивача звернення до ТПП України щодо засвідчення обставин непереборної сили щодо неможливості зареєструвати податкові накладні у період з жовтня 2015 року по березень 2016 року судами не досліджувались, суди обмежились виключно наявністю у позивача Сертифікату №2880/05-4 від 05 вересня 2014 року, при цьому не проаналізувавши зміст самого Сертифікату, тих обставин які він посвідчує та терміну на який такі обставини були посвідчені.

Не досліджено та не встановлено судами в повному обсязі і тих обставин на які позивач посилався в позовній заяві як на підставу неможливості виконати свій обов`язок щодо своєчасності реєстрації податкових накладних у період з жовтня 2015 року по березень 2016 року, зокрема наявність у вказаний період активних бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції, зокрема в місці знаходження позивача, тимчасове призупинення прийому поштових відправлень у відділеннях поштового зв`язку, надзвичайний режим роботи банківської системи у зазначений період в зоні АТО, неналежна робота Інтернет-зв`язку тощо.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Факт подання позивачем уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2016 року (№ від 04.02.2019 р.) встановлено у акті перевірки та позивачем не заперечується.

Зі змісту наданої позивачем до матеріалів справи копії сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України № 1930 про настання обставин непереборної сили судом встановлено, що його видано 11 грудня 2014 року, у той час як відповідно до акту перевірки вказаний уточнюючий розрахунок за лютий 2016 року подано 04.02.2019 року.

Крім цього, вказаним сертифікатом позивачу засвідчено лише обставини, що стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів відповідно до пунктів 100.4-100.5 статті 100 ПК України, тобто щодо процедури розстрочення та відстрочення сплати грошових зобов`язань, а не щодо звільнення від сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість чи щодо ненарахування платнику зобов`язань та штрафних санкцій.

Отже, наданий позивачем сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати не є належним доказом, який би посвідчував обставини непереборної сили відносно несвоєчасного подання позивачем уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2016 року, а фактично лише засвідчує обставини непереборної сили у період з 01.08.2014 року, до моменту його видачі - 11.12.2014 року.

Зазначення у вказаному Сертифікаті того, що на момент його видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо не є доказом того, що такий Сертифікат засвідчує відповідні обставини безстроково, тобто на майбутнє.

Навпаки, враховуючи, що у грудні 2014 року, Порядок засвідчення форс-мажорних обставин був затверджений в новій редакції, який має застосовуватись до спірних правовідносин та в якому фактично було уточнено, що якщо на момент видачі Сертифікату обставини непереборної сили тривають та період дії яких встановити неможливо, то, заявник мав право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату.

На момент виникнення спірних правовідносин Порядок засвідчення обставин непереборної сили вже діяв у новій редакції, отже, засвідченню підлягали обставини непереборної сили по кожному окремому податковому обов`язку та відносно обов`язку виконання якого вже настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом.

Позивачем не надано суду доказів звернення до ТПП України після виникнення відповідних обставин щодо неможливості своєчасного подання уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2016 року.

Позивачем у позовній заяві не зазначено жодних конкретних підстав включення до складу податкового кредиту спірних сум з порушенням строку у 1095 календарних днів, з моменту коли у нього виникло таке право, чи подання відповідного уточнюючого розрахунку за лютий 2016 року з пропуском вказаного строку, зокрема наявність у вказаний період активних бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції, зокрема в місці знаходження позивача, тимчасове призупинення прийому поштових відправлень у відділеннях поштового зв`язку, надзвичайний режим роботи банківської системи у зазначений період в зоні АТО, неналежна робота Інтернет-зв`язку, тощо.

Позивач у якості підстав та обгрунтування позову, серед іншого, посилається на підпункт 38.2 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України.

Відповідно до підпункту 38.2 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС) для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України:

1) зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань;

2) зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 цього Кодексу.

Відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, зупиняється на період, протягом якого до платників податків, зазначених у цьому підпункті, не застосовувалися заходи стягнення, передбачені статтями 59, 60, 87-101 цього Кодексу.

Норми цього підпункту не застосовуються:

з дати реєстрації зміни місця проживання фізичною особою - платником податків і переселення на іншу територію України на постійне місце проживання, місце проживання внутрішньо переміщеної особи та проведення реєстраційної дії щодо зміни місця проживання фізичної особи - підприємця;

з дати реєстрації зміни місцезнаходження юридичної особи на іншу територію України.

Як встановлено судом з витягу з ЄДРПОУ та не заперечується відповідачем позивач, з 2001 року та станом на момент розгляду справи зареєстрований за адресою місцезнаходження: АДРЕСА_1 , місто Торецьк Донецької області згідно розпорядження Кабінету Міністрів України

від 7 листопада 2014 р. № 1085, в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2018 р. № 79-р віднесено до Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Проте, суд зазначає, що підпункт 38.2 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України на спірні правовідносини не розповсюджується, оскільки у них, як встановлено вище, мало місце віднесення позивачем до складу податкового кредиту лютого 2019 року сум ПДВ на підставі отриманих податкових накладних з датою складання понад 1095 календарних днів, що призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ за лютий 2016 року на загальну суму ПДВ 45 882 грн., що жодним чином не відноситься до виконання позивачем якихось грошових зобов`язань.

Позивач у позовній заяві не посилається на жодні інші підстави для скасування спірного податкового рішення ніж ті, що вказані вище.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Абзацом а) п. 198.1 ст. 198 ПК України визначено, що право на податковий кредит виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товару (послуг) сум ПДВ вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання у господарській діяльності.

За відсутності факту придбання товару відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формального складу, але але недостовірних документів або сплати грошовими коштами.

В силу положень п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності.

Право на нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Приписами абз 4 п. 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Як вказано у акті перевірки та не заперечується позивачем, податкові накладні щодо яких подано уточнюючий розрахунок від 04.02.2019 року видані на загальну суму 45 881, 86 грн. у травні та жовтні 2015 року, тобто з пропуском строку у 1095 днів.

Абзаци 1,2 п. 198.6 ст. 198 ПК України встановлюють, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених п.п. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи викладене, спірне податкове повідомлення - рішення прийнято відповідачем правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства України, а позовні вимоги є необгрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати позивача не відшкодовуються.

Керуючись Податковим Кодексом України, Законами України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та «Про торгово-промислові палати в Україні», Регламентом засвідчення Торгово - промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що затверджений Рішенням Президії Торгово - промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), Переліком населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Новгородський комбінат комунального господарства до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, відмовити повністю.

Рішення складено у повному обсязі 21 листопада 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч