Справа № 755/12739/17
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа №755/12739/17

адміністративне провадження №К/9901/34385/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стеценка С.Г.,

суддів: Стрелець Т.Г., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2019 і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019 та на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2019 і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019 у справі № 755/12739/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2012 на підставі довідки Управління державної охорони України № 2/6-28п від 14 березня 2017 року з урахуванням збільшення з 01.04.2012 розміру надбавки за виконання особливо важливих завдань до 90% у відповідності до Закону України № 614-VIII від 15.07.2015, ч.2 ст.5 КАС, ст.ст. 43, 51, 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії, у відповідності до ст. ст. 43, 51, 55, 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 з 01.04.2012 на підставі довідки Управління державної охорони України № 2/6-28п від 14 березня 2017 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням збільшення розміру надбавки за виконання особливо важливих завдань з 50% до 90%, а також вислуги років позивача (30 років) та визначених при звільненні з військової служби відсотків (80%), з яких обчислюється основний розмір його пенсії.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року адміністративний позов в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії, у відповідності до ст. ст. 43, 51, 55, 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 з на підставі довідки Управління державної охорони України № 2/6-28п від 14 березня 2017 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням збільшення розміру надбавки за виконання особливо важливих завдань з 50% до 90%, за період з 01.04.2012 року по 23.02.2017 включно - залишено без розгляду.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , на підставі довідки Управління державної охорони України № 2/6-28п від 14 березня 2017 року з урахуванням збільшення розміру надбавки за виконання особливо важливих завдань до 90% у відповідності до Закону України № 614-VIII від 15.07.2015, ч.2 ст.5 КАС, ст.ст. 43, 51, 55, 63 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії, у відповідності до ст. 43, 51, 55, 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 за період з 01.03.2017 по 01.01.2018 на підставі довідки Управління державної охорони України №2/6-28п від 14 березня 2017 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням збільшення розміру надбавки за виконання особливо важливих завдань з 50% до 90%, а також вислуги років позивача (30 років) та визначених при звільненні з військової служби відсотків (80%), з яких обчислюється основний розмір його пенсії; в іншій частині - відмовлено.

Постановами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019 рішення та ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2019 залишено без змін.

Не погоджуючись з указаними судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2019 та Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019, суд виходить з такого.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" і стаття 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Також, частиною третьою статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Так, згідно з приписами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відтак, судові рішення, ухвалені у справах незначної складності, підлягають касаційному оскарженню виключно у випадках, вичерпний і остаточний перелік яких передбачений підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Разом з тим, за змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Колегія суддів Верховного Суду, вивчивши матеріали касаційної скарги, з урахуванням приписів наведених правових норм процесуального закону, характеру спірних відносин, суб`єктного складу учасників та предмету доказування, що не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, вважає, що вказана справа, в силу приписів пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України, відноситься до категорії справ незначної складності, так як ознак, передбачених частиною 4 статті 12 КАС України, не має.

Крім того, доводи касаційної скарги у даній справі стосуються правильності застосування норм матеріального права у конкретно визначених правовідносинах щодо окремо взятої особи і не стосуються питань права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на те, що оскаржуване рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2019 і постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019 ухвалені у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі належить відмовити.

Суд враховує положення, що містяться в Рекомендаціях № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до ч. "с" ст. 7 вказаних Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону; вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) 19 грудня 1997 року, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Суд також враховує й правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine) від 09.10.2018 (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Разом з тим, при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019, суд виходить з такого.

Так, як убачається з матеріалів касаційної скарги, заявник просив поновити строк на касаційне оскарження, оскільки він до 19.11.2019 перебував на станціонарному лікуванні.

На підтвердження вказано факту, ОСОБА_1 було надано довідку за підписом Заступника головного лікаря з медичної частини Шипило Л., зі змісту якої убачається, що скаржник перебував на стаціонарному лікуванні у Київському міському клінічному госпіталі ветеранів війни у період з 28.08.2019 по 19.11.2019.

Таким чином, вказані заявником доводи, в обсязі поданих на їх підтвердження доказів, свідчать про наявність обставин, які би могли зумовити поновлення строку касаційного оскарження згідно з частиною другою статті 329 КАС України, а відтак клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Касаційна скарга, в частині оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2019 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019, відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підстави для залишення касаційної скарги, в частині оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2019 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019, без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 33, 333, 334, 335, 338, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2019 і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019 у справі № 755/12739/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2019 і постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019 у справі № 755/12739/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019 у справі № 755/12739/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Витребувати з Дніпровського районного суду м. Києва справу № 755/12739/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Учасники справи, яким адресовані копії касаційної скарги, можуть протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали подати відзив на касаційну скаргу в письмовій формі із зазначенням у ньому відомостей, передбачених частиною другою статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України. До відзиву на касаційну скаргу слід додати докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Копію ухвали про відкриття касаційного провадження та копії касаційної скарги надіслати учасникам цієї справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко

Т.Г. Стрелець

Л.В. Тацій ,

Судді Верховного Суду