Справа № 500/6025/19
Суддя: Баннікова Н. В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/6025/19
Провадження № 2-а/500/162/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Баннікової Н.В.,

при секретарі: Шлєхтенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Денисенка Олександра Ігоровича, третя особа, Відділ з організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області про визнання неправомірними дій, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 6 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Денисенка О.І., третя особа, Відділ з організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області про визнання неправомірними дій, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.08.2019 року інспектором роти № 6 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Денисенком О.І. було прийнято постанову серії ЕАВ № 1417514 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн. Вважає, що дії інспектора є протиправними, а постанова є незаконною, винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Позивачем надано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду сповіщався належним чином, заяв чи клопотань по справі не надав.

Представником третьої особи до суду подано заяву у якій зазначено, що прибуття представника відділу з організації несення служби у м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області ДПП є неможливим у зв`язку зі службовою зайнятістю. Щодо задоволення адміністративного позову заперечує.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 12.08.2019 року інспектора роти № 6 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Денисенком О.І. відносно ОСОБА_1 була складена постанова серії ЕАВ № 1417514 та останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП і накладено штраф у розмірі 425 грн. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. «ґ» п.9.8. ПДР України порушення правил руху транспортного засобу в світлу пору доби, з метою позначення транспортного засобу без увімкненого ближнього світла фар на транспортному засобі, що буксує та ч.1 ст.126 КУпАП.

З вищезазначеної постанови вбачається, що ОСОБА_1 12.08.2019 року о 10 год. 50 хв. у м. Ізмаїл по вул. Лісова, 5, керуючи автомобілем здійснював буксирування причіпа, днз 1361оэ, без увімкненого ближнього світла фар, чим порушив п.п. «ґ» п.9.8. ПДР України та не пред`явив документи вказані в пункті 2.1. ПДР України, чим порушив п.2.4.а. ПДР керування ТЗ особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на ТЗ, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на ТЗ, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільних прав відповідальності власників наземних ТЗ.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного проз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п.п. «ґ» п.9.8. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2013 р. №111, під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене на транспортному засобі, що буксирує.

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху України наведені визначення термінам:

«транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;

«причіп» - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски;

«буксирування» - переміщення одним транспортним засобом іншого транспортного засобу, яке не належить до експлуатації автопоїздів (транспортних составів) на жорсткому чи гнучкому зчепленні або способом часткового навантаження на платформу чи на спеціальне опорне пристосування;

«автопоїзд (транспортний состав)» - механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою.

На підставі викладеного, суд робить висновок щодо керування та руху позивачем саме автопоїздом, а не здійснення буксирування причіпу.

Санкцією ч.1 ст. 126 КУпАП передбачено покарання за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 "ґ" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Разом з тим, оскільки судом встановлено, що підстав для притягнення до відповідальності за порушення п.9.8 ПДР не було, а, відтак, вимагати надання документів від керуючого транспортним засобом, також не було.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправним дії інспектора роти № 6 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Денисенка О.І. не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що на підставі ч.3 ст. 286 КАС України суд позбавлений права визнавати протиправними дії суб`єкта владних повноважень.

Тому суд вважає, що у даному випадку достатнім та належним способом захисту прав позивача буде скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Денисенка Олександра Ігоровича, третя особа, Відділ з організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області про визнання неправомірними дій, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1417514 від 12 серпня 2019 року за ч. 1 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 і справу про адміністративне правопорушення - закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: Н.В.Баннікова