Справа № 580/2547/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2547/19 Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Безименної Н.В.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України та Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження, суддя Гайдаш В.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, третя особа: Центральне міжрегіональне управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (відповідач 1), Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (відповідач 2), третя особа: Центральне міжрегіональне управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, у якому просив:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, повторно у визначений термін, надіслати документи до Міністерства внутрішніх справ України для виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України у визначений термін прийняти рішення та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з призначенням позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку №850, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року позов задоволено повністю; визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України, що викладена у листі від 15.07.2019 №15/2-2708 у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015; зобов`язано ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області повторно надіслати Міністерству внутрішніх справ України висновок та документи для призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ІІ групи інвалідності, відповідно до Порядку №850, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області подала апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач 2 зазначає, що стаття 23 Закону України «Про міліцію» є імперативною нормою та розширеному тлумаченню не підлягає, при цьому суд першої інстанції не врахував, що позивач на службі в міліції не перебував та спеціального звання міліції не мав, а позивач звільнений з посади в спеціальному званні підполковника внутрішньої служби.

Також, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач 1 зазначає, що рішення суб`єкта владних повноважень за №15/5-2708 від 15.07.2019 не містить відмови у виплаті одноразової грошової допомоги.

Також, апелянт вказує, що позивач, як підполковник внутрішньої служби, належить до категорії осіб начальницького складу державної пожежної охорони і не належить до категорії працівників міліції.

Також, відповідач 1 наголошує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивач отримував одноразову грошову допомогу (при первинному встановленні групи інвалідності) відповідно до вимог Закону України «Про пожежну безпеку», а не відповідно до вимог Закону України «Про міліцію».

02.12.2019 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційні скарги, у якому позивач просить у задоволенні апеляційних скарг відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відзиві позивач, зокрема, вказує, що апелянти помилково посилаються на Закон України «Про пожежну безпеку» та Закон України «Про правові засади цивільного захисту», оскільки позивач у цих службах не служив і не працював.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзиву на них позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та 05.06.1997 звільнений з посади першого заступника начальника УВП-62 по режиму і оперативній роботі УМВС України в Черкаській області, мав спеціальне звання «підполковник внутрішньої служби».

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №303345 позивачу з 07.08.2018 встановлено ІІ групу інвалідності, пов`язану з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

11.05.2019 позивач звернувся з заявою до заступника голови Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності.

04.06.2019 Ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області надано Висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію», складений на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_1 підполковника внутрішньої служби, першого заступника начальника УВП-62 по режиму і оперативній роботі УМВС України в Черкаській області (а.с.13, т.1).

При цьому, Ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області листом від 31.07.2019 №К-202 повідомила позивача, що Департаментом фінансово-облікової політики МВС України повернуто документи щодо призначення йому одноразової грошової допомоги через відсутність підстав для її виплати, оскільки позивач не відноситься до категорії працівників міліції у зв`язку з тим, що останній має спеціальне звання внутрішньої служби та належить до категорії осіб начальницького складу служби виконання покарань.

Відповідно до листа Директора Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 15.07.2019 №15/2-2708 направленого Ліквідаційній комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Департаментом фінансово-облікової політики МВС України повернуто матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з їх невідповідністю статті 23 Закону України «Про міліцію», пункту 15 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» та постанові Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Вважаючи протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, а тому останній має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вірно зазначено апелянтами - з метою визначення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, враховуючи суть спірних правовідносин, є встановлення факту того, чи розповсюджуються на позивача норми законодавства щодо виплати працівникам міліції одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності.

Так, відповідно до частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII (втратив чинність 7 листопада 2015 року) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вказаної норми Закону України «Про міліцію» Кабінетом Міністрів України 21 жовтня 2015 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850.

02 липня 2015 року прийнято Закон України «Про Національну поліцію», пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно з пунктом 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно з пунктом 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850 визначено перелік документів, які подає за місцем служби працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.

Відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 9 вказаного Порядку № 850).

Аналіз наведених норм законодавства, дає підстави для висновку, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, а тому останній, на переконання колегії суддів, має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850.

Колегія суддів зазначає, що Указом Президента України від 22.04.1998 №344/98 «Про утворення Державного департаменту України з питань виконання покарань» утворено на базі Головного управління виконання покарань Міністерства внутрішніх справ України, що ліквідується, Державний департамент України з питань виконання покарань як центральний орган виконавчої влади, однак, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений 05.06.1997 з посади першого заступника начальника УВП-62 по режиму і оперативній роботі УМВС України в Черкаській області, мав спеціальне звання «підполковник внутрішньої служби», яка рівнозначна посаді підполковника міліції.

Законом України «Про міліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції №850, і підстави, з якої виходило Міністерство внутрішніх справ України відмовляючи позивачу, вказана норма не містить.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13 лютого 2018 року справа № 808/1866/16, від 19 вересня 2018 року у справі №530/1280/17, від 03 жовтня 2018 року у справі № 361/7249/17, від 12 липня 2019 року у справі №554/5405/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення даного позову.

Щодо посилання апелянта - Міністерства внутрішніх справ України на норми Закону України «Про пожежну безпеку» та Закону України «Про правові засади цивільного захисту» оскільки позивач належить до категорії осіб начальницького складу державної пожежної охорони, колегія суддів зазначає, що вказане не має відношення до обставин даної справи, оскільки ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та звільнений з посади першого заступника начальника установи виконання покарань-62 по режиму і оперативній роботі УМВС України в Черкаській області, а тому норми вказаних законів на нього не поширюються.

Щодо решти аргументів апелянтів, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Отже, доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, а доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України та Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді Н.В. Безименна

О.О. Беспалов