Справа № 120/3555/19-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 грудня 2019 р. Справа № 120/3555/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шаповалової Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Драло В.О.,

представника відповідача: Дзісь А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі-відповідач), у якому просив:

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 10 від 11.10.2019 року про відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, у зв`язку з не зарахуванням до пільгового стажу, який дає йому право на пільгове пенсійне забезпечення періоду його роботи на ДТЕК ЛАДИЖИНСЬКА ТЕС з 03.12.1999 року по 06.02.2001 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 13.09.2019 року, зарахувавши період роботи з 03.12.1999 року по 06.02.2001 року на ДТЕК ЛАДИЖИНСЬКА ТЕС до пільгового стажу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що 04.10.2019 року він звернувся до Ладижинського сектору обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 10 від 16.10.2019 року відповідач відмовив позивачу у призначенні відповідної пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 06 місяців.

Вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому був вимушений звернутися з цим позовом до суду.

05.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 09.12.2019 року, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

25.11.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подало відзив, у якому вказує, що пенсія за віком на пільгових умовах призначається відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідач зазначає, що згідно поданих документів та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу з бази даних реєстру застрахованих осіб, страховий стаж позивача становить 26 років 03 місяці 14 днів, у тому числі пільговий стаж відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 11 років 04 місяці 03 дні. Також вказує, що до пільгового стажу, який визначає право на пільгове пенсійне забезпечення не зараховано період роботи з 03.12.1999 року по 06.02.2001 року за відсутності проведення та наслідків проведення атестації робочих місць.

З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що діяв правомірно та в межах чинного законодавства, будь-яких прав, свобод та інтересів позивача не порушено, а тому просить відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову.

У судове засідання позивач не з`явився, 28.11.2019 року направив заяву про розгляд справи без його участі та просив адміністративний позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та оцінивши інші докази в їх сукупності, суд встановлено наступне.

Відповідно до довідки № 22 від 02.09.2019 року, виданої ДТЕК ЛАДИЖИНСЬКА ТЕС, позивач працював повний робочий день на ДТЕК ЛАДИЖИНСЬКА ТЕС в котлотурбінному цеху, а саме, за період з 01.07.1992 року по 30.06.2002 року на посаді машиніста енергоблоку, старшого машиніста котлотурбінного цеху, що передбачена Списком № 2, розділ ХІІ, позиція13а, код КП 8161.1 підстава Постанова Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року, а всього період роботи з 25.03.1991 року по 30.09.2003 року складає 12 років 06 місяців 07 днів.

Вказаний трудовий стаж на зазначених в довідці посадах підтверджується записами у трудовій книжці № НОМЕР_1 , виданої на ім`я позивача від 25.03.1991 року.

Посада, яку обіймав позивач (машиніст енергоблоку, старший машиніст котлотурбінного цеху) відноситься до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року.

Вперше атестація робочих місць за умовами праці на Ладижинській ДРЕС була проведена згідно наказу № 303 від 02.12.1994 року «Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням».

Наступна атестація робочих місць за умовами праці на Ладижинській ТЕС була проведена 07.02.2001 року на підставі наказу № 53 від 07.02.2001 року «Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням».

Зазначеними наказами посади машиніста енергоблока та старшого машиніста котлотурбінного цеху віднесено до посад з пільговим забезпеченням ОСОБА_2 .

04.10.2019 року позивач звернувся до Ладижинського сектору обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 10 від 16.10.2019 року відповідач відмовив позивачу у призначенні відповідної пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 06 місяців, зокрема, не зараховано період роботи з 03.12.1999 року по 06.02.2001 року за відсутності проведення атестації робочих місць.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 2 виробництв,

робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право

на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Так, відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах № 383 (далі Порядок № 383), до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктами 4-4.3 Порядку 383 визначено, що атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на

даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками), тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок № 442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації № 41).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до п.1 Порядку № 442 атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх

нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно з п. 4 Порядку № 442 та пп. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій № 41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій № 41 передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку № 442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Наведені вище положення свідчать про те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Суд зауважує, що на час звернення з заявою до відповідача щодо призначення пільгової пенсії, позивач досягнув встановленого законом віку та мав достатній страховий стаж 36 років 03 місяців 14 днів (більше 30 років).

У судовому засіданні представник відповідача не заперечував того факту, що страховий стаж позивача складає 36 років 03 місяців 14 днів, та пояснив, що у відзиві помилково вказано страховий стаж позивача 26 років 03 місяці 14 днів.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 03.12.1999 року по 06.02.2001 року (1 рік 02 місяці 03 дні), суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць проводилась на підприємстві у 1994 та 2001 роках. У період між атестаціями - з 03 грудня 1999 року по 06 лютого 2001 року позивач працював на посаді старшого машиніста котлотурбінного цеху, яка за результатами атестації 02 грудня 1994 року віднесена до переліку робіт, зайнятість на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2.

Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 16 вересня 2014 року (справа № 21-307а14) зазначив, що аналіз положень Порядку проведення атестації та розроблених на виконання цієї постанови Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41, дає підстави вважати, що якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права викладено в постановах Верховного Суду, зокрема від 21 лютого 2018 року (справа № 352/547/16-а), від 18 вересня 2018 року (справа №345/3301/17).

Підсумовуючи наведене, суд критично оцінює посилання відповідача на те, що у період з 03.12.1999 року по 06.02.2001 року на ДТЕК ЛАДИЖИНСЬКА ТЕС не була проведена атестація робочих місць, а тому цей період не зараховано до пільгового стажу позивача, оскільки відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, а не на працівника.

А тому суд приходить до переконання, що період роботи позивача 03.12.1999 року по 06.02.2001 року (1 рік 02 місяці 03 дні) має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Враховуючи зазначене, рішення відповідача № 10 від 11.10.2019 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 13.09.2019 року, зарахувавши період роботи з 03.12.1999 року по 06.02.2001 року на ДТЕК ОСОБА_3 ТЕС до пільгового стажу, то судом враховується наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Так, на момент звернення із заявою позивач досяг пенсійного віку 55 років, мав страховий стаж більше 30 років та за висновками суду за результатами розгляду даної справи пільговий стаж 12 років 6 місяців, а тому має право на призначення пенсії відповідно до п.2.ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 04.10.2019 року, тобто в строк визначений п.1 ч.1 ст.45 Закону (не пізніше 3-х місяців з дня досягнення пенсійного віку 12.09.2019 року), а тому пенсію слід призначити з 13. 09.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши доводи позивача, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність відмови відповідача у призначенні та виплаті позивачу пільгової пенсії, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Таким чином, у зв`язку з повним задоволенням позову, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 768,40 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 10 від 11.10.2019 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 13.09.2019 року, зарахувавши період роботи з 03.12.1999 року по 06.02.2001 року на ДТЕК ЛАДИЖИНСЬКА ТЕС до пільгового стажу.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім гривень) 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 13.12.2019

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100)

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна