Справа № 640/18866/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи Київська міська рада, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернутися до суду з адміністративним позовом, в якому просили:

- задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати протиправним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, виданого відповідачем, №60053470/6-20.1 від 13 вересня 2019 року;

- задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 та визнати протиправними дії відповідача щодо формування пункту 3 резолютивної частини вимоги державного виконавця від 23 травня 2019 року №57853079/20.1/4 та щодо формування повідомлення від 17 липня 2019 року №57853079/20.1/4 й скасувати пункт 3 резолютивної частини вимоги державного виконавця від 23 травня 2019 року №57853079/20.1/4 та повідомлення від 17 липня 2019 року №57853079/20.1/4;

- зобов`язати відповідача виконувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду №826/5426/16 від 19 грудня 2017 року на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом «Про виконавче провадження».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2019 року позовну заяву повернуто без розгляду.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити на продовження розгляду, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для повернення позову без розгляду були відсутні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За змістом частини першої статті 160 КАС вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування позивач викладає у позовній заяві.

Згідно частини першої статті 21, частини першої, пункту 3 частини другої статті 172 КАС позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

В одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що норми КАС передбачають можливість подання позовної заяви різних позивачів до одного й того самого відповідача та її розгляду в одному провадженні лише у тому випадку, якщо заявлені вимоги пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Як зазначалося, ОСОБА_2 у позовній заяві оскаржує пункт 3 резолютивної частини вимоги державного виконавця від 23 травня 2019 року №57853079/20.1/4. Зазначена вимога прийнята у межах виконавчого провадження № 57853079, відкритого з виконання виконавчого листа, виданого 20.02.2018 Оружним адміністративним судом міста Києва у справі № 826/5426/16 (стягувач - ОСОБА_2 ), адресована Київській міській раді та стосується надання інформації щодо виконання виконавчого листа, а оскаржуваний пункт 3 - вимоги повідомити ім`я та посаду особи, винної у невиконанні рішення суду, що відповідає за виконання рішення.

Також ОСОБА_2 оскаржує повідомлення від 17 липня 2019 року №57853079/20.1/4, яке сформоване відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у тому ж виконавчому провадженні № 57853079 та адресоване Слідчому управлінню Головного управління Національної поліції у м. Києві. Зазначене повідомлення стосується вчинення кримінального правопорушення внаслідок умисного невиконання згаданого виконавчого листа, за яким здійснюється виконавче провадження № 57853079.

У свою чергу, ОСОБА_1 оскаржує повідомлення №60053470/6-20.1 від 13 вересня 2019 року, яким у відповідності до пункту 5 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто без виконання виконавчий лист, виданий 14.03.2019 Оружним адміністративним судом міста Києва у справі № 826/5426/16 (стягувач - ОСОБА_1 ), у зв`язку із зазначенням у ньому кількох боржників.

Отже, вимоги позивачів стосуються виконання різних виконавчих документів, стягувачами за якими є окремо кожний з позивачів та за якими виконується частина рішення суду у справі № 826/5426/16, яка стосується окремо кожного з позивачів.

Підстави та обставини для прийняття оскаржуваного ОСОБА_1 повідомлення не стосуються підстав та обставин прийняття оскаржуваних ОСОБА_2 повідомлення та вимоги. Тобто, перевірка правомірності зазначених повідомлень та вимоги має здійснюватися індивідуально та незалежно один від одного.

У свою чергу, один і той самий відповідач, а також наявність одного й того ж рішення суду, що виконується у примусовому порядку, не свідчить про тотожність предмету та підстав позову. Колегія суддів наголошує на тому, що наявність рішення суду у справі № 826/5426/16 не є безпосередньою підставою для формування оскаржуваних повідомлень і вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не пов`язані між собою ні підставою виникнення спору (підставами прийняття повідомлень та вимоги), ні поданими доказами, а також вони не є основними та похідними позовними вимогами, що унеможливлює їх об`єднання в одній позовній заяві та розгляд в одному провадженні.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог.

Водночас, оскільки позов у даній справі підсудний Окружному адміністративному суду м. Києва, то суд першої інстанції не мав підстав для його повернення відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС, оскільки у даному випадку були наявні підстави для застосування положень статті 172 КАС, частиною шостою якої передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Отже, не вирішуючи питання наявності правових підстав для відкриття провадження у справі (з огляду на правову позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 21.11.2019 по справі № 802/1933/18-а), суд апеляційної інстанції наголошує, що підстави для повернення позову у зв`язку із порушенням правил об`єднання позовних вимог у даному випадку були відсутні, оскільки суд був вправі застосувати положення частини шостої статті 172 КАС та роз`єднати позовні вимоги, виділивши їх в самостійне провадження.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За змістом частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права які призвели до неправильного вирішення питання, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 34, 243, 312, 320, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2019 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя І.В. Федотов