Справа № 400/1020/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/1020/19

Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв 19 серпня 2019 року об 09:55 год.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Приватного підприємства «Захід» та Миколаївської митниці Державної фіскальної служби на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року, у справі за позовом Приватного підприємства «Захід» до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними бездіяльність та дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне підприємство «Захід» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Миколаївській митниці Державної фіскальної служби, а саме: визнання протиправною бездіяльність щодо здійснення митного оформлення товару, згідно декларації № UA504060/2019/002027; визнання протиправними дії щодо огляду товару, згідно акта UA504060/2019/002027 від 29 березня 2019 року та дій щодо відібрання проб товару, згідно акта № UA504060/2019/0020207 від 29 березня 2019 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року задоволено позовні вимоги.

Крім того, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви товариства про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, в частині висновку про задоволення позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В свою чергу, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, в частині висновку про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення у відповідній частині та стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу.

Вимоги апеляційної скарги митного органу обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посилання митного органу на той факт, що його посадових осіб та співробітників СБУ не допущено на територію підприємства для здійснення митного огляду товару, що спричинило затримку завершення процедури митного оформлення товару.

Вимоги апеляційної скарги підприємства обґрунтовано тим, що ним підтверджено розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу, які є співмірними складності даної справи.

В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як митним органом порушено процедуру здійснення митного оформлення його товару, огляду та взяття проб товару.

Крім того, митним органом подано відзив на апеляційну скаргу позивача у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято вірне рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат та обґрунтовано відмовив у стягненні необґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 березня 2019 року об 13:34 Митницею прийнято подану, з метою оформлення товару в митному режимі імпорту (випуску для вільного обігу), електронну митну декларацію ІМ 40 АА UA504060/2019/002027.

Так, зазначений у декларації товар (скло для будівельної галузі) з 24 березня 2019 року, відповідно до електронної митної декларації ІМ 75 АА UA 504060/2019/001899, перебував під митним контролем у митному режимі митного складу (для іноземних товарів).

При цьому, 27 березня 2019 роки митним органом отримано від Управління Служби безпеки України в Миколаївській області доручення № 64/20-2994 на проведення огляду (переогляду) товарів.

В свою чергу, 28 березня 2019 року об 14:28 митним органом направлено декларанту підприємства повідомлення про проведення митного огляду товару із співробітниками СБУ об 14:30.

При цьому, огляд товару позивача посадові особи Митниці (у присутності декларанта і двох осіб із зазначених у Дорученні) провели 29 березня 2019 року, що підтверджується «Актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу».

Крім того, 29 березня 2019 року, на підставі розпорядження начальника митного поста «Октябрський» від 29 березня 2019 року № 18-р «Про відбір проб (зразків) товару» митним органом складено акт № UA504060/2019/002027 про взяття проб (зразків) продукції».

Не погоджуючись з вказаними обставинами позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як митним органом порушено процедуру здійснення митного оформлення товару підприємства, а також огляду та взяття проб товару.

Крім того, судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у стягненні понесених товариством витрат на професійну правничу допомогу, з яким також погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч. 1 ст. 255 МК України, митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред`явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 338 МК України, огляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення, пред`явлених органу доходів і зборів (у тому числі для перерахунку та зважування), проводиться в можливо короткий строк після прийняття рішення про його проведення.

Згідно ч. 1 ст. 356 МК України, взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами органу доходів і зборів в рамках процедур митного контролю та митного оформлення з метою встановлення характеристик, визначальних для: класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД; перевірки задекларованої митної вартості товарів; встановлення країни походження товарів; встановлення належності товарів до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих чи отруйних речовин; встановлення належності товарів до предметів, що мають художню, історичну чи археологічну цінність; встановлення належності товарів до таких, що виготовлені з використанням об`єктів права інтелектуальної власності, що охороняються відповідно до закону.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами органу доходів і зборів на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов`язки.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин підприємством, зокрема оскаржено бездіяльність митного органу щодо не здійснення митного оформлення ввезеного ним товару на протязі чотирьох робочих годин з моменту подання відповідної митної декларації, згідно вимог ч. 1 ст. 255 МК України.

Так, з аналізу вищевикладених положень МК України вбачається, що митне оформлення товару розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації та має завершитись протягом чотирьох робочих годин.

В даному випадку, 28 березня 2019 року об 13:34 митним органом прийнято електронну митну декларацію підприємства ІМ 40 АА UA504060/2019/002027 та не завершено митне оформлення товару протягом встановлених 4 робочих годин.

Між тим, митним органом зазначається, що ним не завершено митного оформлення товару у відповідні строки, так як він мав здійснити огляд товару підприємства та відібрати його зразки на підставі доручення СБУ.

При цьому, працівників митного органу 28 березня 2019 року не допущено на склад товариства у визначений ним час (14:30), внаслідок чого митним органом проведено огляд товару та взято його зразки лише 29 березня 2019 року.

В свою чергу, надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 КАС України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

В даному випадку, задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції встановлено, що митним органом не доведено факту не допуску його посадових осіб на склад підприємства, а як наслідок наявність підстав для пропуску встановленого МК України строку.

При цьому, в поданій апеляційній скарзі митним органом зазначено, що факт не допуску його посадових осіб на склад підтверджується доповідною запискою заступника начальника МП «Октябрьский» № 14-70-62-30/43 від 01 квітня 2019 року, яка також не надана до суду апеляційної інстанції.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність протиправної бездіяльності митного органу при здійсненні процедури митного оформлення товару.

З іншого боку, згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В даному випадку, в межах поданої апеляційної скарги, митним органом не оскаржено рішення суду першої інстанції в частині висновків щодо визнання протиправними його дії з огляду та відбору зразків товару.

В свою чергу, надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що митним органом безпідставно не прийнято письмового рішення про проведення огляду товару, відповідно до вимог ч. 1 ст. 338 МК України.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, підставою для взяття проб (зразків) товарів уповноваженими посадовими особами органу доходів і зборів є вмотивоване письмове рішення керівника цього органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов`язки.

При цьому, розпорядження від 29 березня 2019 року не містить мотивів, з яких керівник митного посту «Октябрськ» мав сумнів у правильності зазначення декларантом характеристик товару та його класифікації згідно з УКТ ЗЕД.

Більш того, колегія суддів вважає, що фактичною підставою для взяття відповідних зразків став не наявний у керівника митного посту сумнів у правильності зазначення декларантом характеристик товару та його класифікації згідно з УКТ ЗЕД, а наявність доручення Управління СБУ, посилання на яке відсутнє у відповідному розпорядженні.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

В свою чергу, щодо вимог підприємства про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у сумі 12 000,00 грн., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В даному випадку, сторони у справі (крім суб`єктів владних повноважень) мають право на розподіл понесених витрат на правничу допомогу адвоката.

При цьому, аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір таких витрат має бути співмірними із складністю справи та наданими адвокатом послугами.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що дана категорія адміністративних справ належить до категорій справ незначної складності, а як наслідок чого вважає завищеною зазначену адвокатом суму 12 000,00 грн., так як така сума більш ніж в 5 раз перевищує суму встановленого законодавцем прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В свою чергу, зазначені в апеляційній скарзі посилання на пріоритетність та важливість даної справи для підприємства, на думку колегії суддів, не змінюють та не спростовують факту завищення відповідних витрат.

Крім того, розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

В даному випадку, до заяви про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу позивач додав: копію довіреності від 17 вересня 2018 року (арк. спр. 67), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (арк. спр. 68), копію договору від 03 вересня 2018 року про надання правничої допомоги (арк. спр. 69), копію додатку № 010419/4 від 01 квітня 2019 року до Договору (арк. спр. 70), копію платіжного доручення від 13 травня 2019 № 435, на суму 12 000,00 грн. (арк. спр. 71), детальний опис послуг (арк. спр. 73).

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, до заяви про стягнення з митного орагну витрат на професійну правничу допомогу позивачем не додано акт наданих послуг, обов`язковість оформлення якого передбачена пунктом 9 Договору.

В свою чергу, факт подання вказаного акту до суду апеляційної інстанції не може спростовувати встановлених судом першої інстанції висновків.

При цьому, у викладеному в детальному описі послуг розрахунку часу, затраченого адвокатом, відсутня точна кількість годин (наявна приблизна), затрачених адвокатом на розгляд даної справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви підприємства про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Захід» та Миколаївської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.