Справа № 640/12009/19
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача . Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській обласі, ТОВ "Інститут незалежної експертної оцінки", Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

До Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки», Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

23.09.2019 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян, подано заяву про забезпечення позову по справі у якому просить:

- заборонити відповідачам та іншим особам до вирішення справи по суті та прийняття остаточного рішення, вчиняти будь-які дії відносно земельних ділянок кадастровими номерами та зазначеними площами, з наступними кадастровими номерами: :03:001:5213 площа - 0,6341 га; :03:001:5202 площа - 2 га; :03:001:5104 площа - 1,9999 га; :03:002:5127 площа - 1,0839 га; :03:002:5227 площа - 1,9999 га; :03:003:5447 площа - 2 га; :03:003:5446 площа - 1,8889 га; :03:003:5450 площа - 2 га; :03:003:5445 площа - 1,8666 га; :03:001:5205 площа - 1,9321 га; :03:001:5442 площа - 1,7642 га; :03:002:5443 площа - 2 га; :03:003:5228 площа - 1,2802 га; :03:003:5229 площа - 2 га; :03:003:5227 площа - 2 га; :03:002:5131 площа - 0,8556 га; :03:002:5226 площа - 1,9999 га. :03:003:5097 площа - 2 га; :03:003:5113 площа - 2 га; :03:003:5444 площа - 2 га; :03:003:5099 площа - 1,9999 га; :03:003:5112 площа - 2 га; :03:003:5098 площа - 2 га; :01:036:5054 площа - 2 га; :03:002:5448 площа - 2 га; :03:002:5444 площа - 2 га; :03:002:5445 площа - 2 га; :03:002:5442 площа - 1,1825 га; :03:002:5128 площа - 2 га; :03:002:5130 площа - 1,9999 га; :03:002:5441 площа - 2 га; :03:002:5129 площа - 1,9999 га; :03:002:5133 площа - 2 га; :03:002:5225 площа - 2 га; :03:002:5224 площа - 1,1653 га; :03:008:5479 площа - 1,9999 га; :03:008:5478 площа - 2 га; :03:003:5226 площа - 1,9999 га; :03:003:5443 площа - 2 га; :03:003:5482 площа - 2 га; :03:003:5483 площа - 1,9999 га; :03:003:5481 площа - 2 га; :03:003:5230 площа - 1,9999 га; :03:003:5441 площа - 2 га; :03:003:5440 площа - 2 га; :03:003:5095 площа - 2 га; :03:003:5092 площа - 2 га приватної форми власності для ведення особистого селянського господарства розташованої в адміністративних межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, через порушення Конституційного права позивача на отримання земельної ділянки з метою недопущення її відчуження в будь який спосіб, зміни кадастрового номеру, конфігурації та цільового призначення, так як це порушує права та інтереси позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено повністю.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції якою відмовлено в задоволені клопотання про застосування заходів забезпечення позову, подав апеляційну скаргу.

Апеляційну скаргу вмотивовано доводами аналогічними заяві про забезпечення позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає апеляційну скаргу не обгрунтованою з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позов).

Положеннями частини першої стаггі 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: Г) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному: порядку.

Частиною другою статті 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову із тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду,: майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками данного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Згідно до абзацу 2 пункту 17 Постанови Пленуму ВАС України № 2 від 06.03.2008 року, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обгрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обгрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів: запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій. рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Однак, станом на час розгляду вказаної заяви про забезпечення позову, позивач не надав доказів очевидної протиправності дій суб`єкта владних повноважень та не доводить, що невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

При цьому, суд не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Колегія суддів приходить до висновку, що вжитгя заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб є неможливим, оскільки забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у справі фактично було б ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Відповідно до абз. 3-5 пункту 17 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", забезпеченням адміністративного позову в такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Наявність ознак протиправності рішення відповідача та його наслідків може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язк/ наявних у матеріалах справи доказів у їх су купності.

Заходи забезпечення можуть бути застосовані виключно за наявності однієї з підстав, визначених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, та мають бути співмірними з позовними вимогами і адекватними.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18.

Також, колегія суддів, зазначає, з даних відокремлених матеріалів справи не вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером на яку претендує позивач входить до ділянки з кадастровим номером :03:003:5225.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено існування обставин, визначених у ст. 150 КАС України для забезпечення позову.

Водночас, будь-яких прийнятних та переконливих обгрунтувань того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, ні у клопотанні про забезпечення позову, ні в апеляційній скарзі не надано.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що клопотання про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку , встановленому статтями 329-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма