Справа № 826/12207/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2019 року

Київ

справа №826/12207/15

адміністративне провадження №К/9901/19202/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016 (судді: Епель О.В. (головуючий), Аліменко В.О., Карпушова О.В.) у справі №826/12207/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустар-М» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Індустар-М» (далі - позивач, ТОВ «Індустар-М») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.06.2015 №, яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (ПДВ) у розмірі 293 901,00 грн по декларації за лютий 2015 року.

2. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що контролюючий орган дійшов безпідставних висновків про порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема п. 102.5 ст. 102, п. 201.4, п. 200.4, п. 200.5 ст. 200 Податкового кодексу України, оскільки п. 102.5 ст. 102 вказаного Кодексу не встановлено часового обмеження, щодо прийняття платником податку рішення про отримання бюджетного відшкодування на рахунок у банку по відношенню до дати декларування від`ємного значення, крім того, Товариством в лютому 2015 року задекларовано суму залишку від`ємного значення попередніх податкових періодів (березень, вересень та жовтень 2010 року), яка підлягає відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 30 декларації) у відповідності до вимог п. 33 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України та Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.12.2015 (суддя Літвінова А.В.) в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що задекларована позивачем у лютому 2015 року сума бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 293901,00 грн виникла у березні, вересні та жовтні 2010 року, а відтак позивач з урахуванням положень п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України втратив право на отримання бюджетного відшкодування цієї суми на рахунок у банку, однак не позбавлений права на подальше врахування такого від`ємного значення у складі податкового кредиту наступних періодів.

4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016 рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено, оскаржуване податкове повідомлення - рішення визнано протиправним та скасовано.

Задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що сума бюджетного відшкодування в розмірі 293 901,00 грн була задекларована позивачем у березні, вересні, жовтні 2010 року, тобто в межах 1095 днів з дня виникнення в нього права на відповідне бюджетне відшкодування з ПДВ, до 01.01.2015, та у відповідності до вимог п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 33 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України вказана у декларації за лютий 2015 року як сума залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, тобто правова природа зазначеної суми є відмінною від грошових зобов`язань, на які поширюється п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України, що помилково не було встановлено судом першої інстанції. При цьому суд також зазначив, що приписи пункту 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України визначають правовідносини, які складаються з приводу бюджетного відшкодування ПДВ, а не з приводу формування суми залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів та її декларування, зокрема шляхом заявлення до бюджетного відшкодування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016 та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.12.2015.

6. Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування Товариством з обмеженою відповідальністю "Індустар-М" бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2015 року, за результатами якої складено акт від 25.05.2015 №20/26-55-28-02/34867324

Перевіркою встановлено порушення Товариством п. 102.5 ст. 102, п. 200.1, п. 200.4, п.200.5 ст. 200 Податкового кодексу України та Наказу Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 №678, що полягало у безпідставному декларуванні суми залишку від`ємного значення попередніх (податкових) періодів, яка підлягає відшкодуванню на рахунок платника у банку за лютий 2015року (рядок 30 декларації з податку на додану вартість) в сумі 293 901,00 грн, період виникнення якої - березень, вересень та жовтень 2010 року, оскільки позивачем заявлено відшкодування ПДВ на рахунок у банку з порушенням п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України, тобто зі спливом 1095 днів.

На підставі вказаного акту перевірки та зазначеного висновку контролюючий орган прийняв оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що спірна сума бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 293901,00 грн, яка була заявлена позивачем у лютому 2015 року, складається з сум бюджетного відшкодування, задекларованих у березні 2010 року - 64935,00 грн, у вересні 2010 року - 4957,00 грн та в жовтні 2010 року - 224009,00 грн, відповідно до податкових декларацій за вказані звітні періоди та уточнюючого розрахунку до податкової декларації за березень 2010 року.

Правомірність формування вказаних сум бюджетного відшкодування, правильність включення сум ПДВ до податкового кредиту були предметом перевірки контролюючого органу, за результатами якої складно довідки від 09.07.2010 № 499/07-20-34867324 та від 22.12.2010 № 1520/2-07-20-34867324, в яких не встановлено правопорушень з боку платника податків.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги відповідач цитує норми матеріального права вказує на порушення, яке допущено позивачем під час з`явлення до бюджетного відшкодування на рахунок у банку суми ПДВ, зазначає, що до спірних правовідносин застосовується строки давності, що передбачені п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України.

9. Позивачем надано заперечення на касаційну скаргу, в якому Товариство зазначає про помилковість висновків контролюючого органу, у зв`язку з чим просить залишити касаційну скаргу останнього без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції просить залишити без змін.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

10.1. Пункт 102.5 статті 102.

Заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

10.2. Пункт 200.1 статті 200.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

10.2. Пункт 33 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення».

За вибором платника податку, який він відображає у заяві, що подається у складі податкової декларації, непогашені залишки сум податку на додану вартість, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року, задекларовані до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року в рахунок зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, від`ємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 цього Кодексу, та залишок від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларовані платниками податку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року: а) або без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, збільшують розмір суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення. Суми такого від`ємного значення та/або бюджетного відшкодування можуть бути перевірені контролюючим органом у загальновстановленому порядку; б) або підлягають поверненню платнику у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу у редакції, що діяла станом на 31 січня 2014 року.

10.3. Пункти 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 (у редакції до 01.01.2015).

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. З 1 січня 2015 року запроваджено правила функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71- VIII.

У зв`язку з зазначеним підрозділ 2 Перехідних положень Податкового кодексу було доповнено пунктом 33, який передбачав право платника скористатися одним із двох варіантів подальших дій відносно сум ПДВ (від`ємного значення та/або бюджетного відшкодування) за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року, зокрема, або збільшити розмір суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення або повернути такі у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу у редакції, що діяла станом на 31 грудня 2014 року.

Свій вибір платник податку відображає у заяві, що подається у складі податкової декларації.

Платник податків самостійно вирішує, в складі якої декларації наступних звітних (податкових) періодів, з набранням чинності пункту 33 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, подати заяву та відобразити непогашені залишки податку на додану вартість, а також напрям їх використання.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у разі обрання платником податків одного з напрямів використання непогашеного залишку ПДВ, а саме бюджетне відшкодування такої суми ПДВ на рахунок платника у банку необхідно враховувати наявність строку давності в 1095 днів, що передбачений п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України, та який починає свій відлік з наступного дня коли у платника виникло право на таке відшкодування.

Тобто заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов`язань, в даному випадку з ПДВ, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем отримання права на таке відшкодування.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

12. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

13. З урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, що задекларована позивачем у лютому 2015 року сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 293 901,00 грн, право на яку у Товариства виникло у березні, вересні та жовтні 2010 року, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність у Товариства права на відшкодування вказаного розміру ПДВ на рахунок у банку, у зв`язку з пропущенням 1095-денного строку.

Натомість суд апеляційної інстанції при прийнятті рішення помилково виходив з того, що спірна сума бюджетного відшкодування 293 901,00 грн була задекларована позивачем у березні, вересні, жовтні 2010 року, тобто в межах 1095 днів з дня виникнення в нього права на відповідне бюджетне відшкодування з ПДВ, адже як вже зазначалось вище вказаний строк в 1095 днів не поширюється на правовідносини, що виникають з приводу формування суми залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів та її декларування.

Висновок суду апеляційної інстанції, що спірна сума бюджетного відшкодування 293 901,00 грн вказана позивачем у декларації за лютий 2015 року, як сума залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, тобто правова природа зазначеної суми є відмінною від грошових зобов`язань, на які поширюється п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України, є помилковим, оскільки судом апеляційної інстанції не враховано, що позивач прийняв рішення про відшкодування ПДВ із бюджету на рахунок у банку та звернувся до контролюючого органу із заявою в установленому порядку, а відтак на вказані правовідносини поширюється п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України.

Необхідно також зазначити, що хоча платник податків і втратив право на отримання бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 293 901,00 грн, яке виникло у березні, вересні та жовтні 2010 року, на рахунок у банку, проте платник не позбавлений передбаченого пунктом 33 підрозділ 2 Перехідних положень Податкового кодексу України права збільшити розмір суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

14. Судами попередніх інстанцій правильно та в повній мірі встановлено фактичні обставини справи.

15. Переглянувши судове рішення апеляційної інстанції в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи, правильність застосування ним норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми, що регулюють спірні правовідносини дійшов висновку, що доводи, викладені у касаційні скарзі, дають підстави для висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до неправильного вирішення справи та скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, а тому касаційна скарга Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016 підлягає задоволенню.

16. Відповідно до п. 4 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

17. Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (частина перша ст. 352 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016 у справі №826/12207/15 скасувати, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.12.2015 в даній справі залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду