Справа № 1.380.2019.001028
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/9316/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

представника позивача Шокала В.С.,

представника відповідача Тістечка Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року (прийняте у м. Львові суддею Москалем Р.М.) в справі № 1.380.2019.001028 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом та просив визнати протиправними і скасувати прийняте Львівською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів за №/2019/000075/2 від 28.01.2019.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ним було завезено на митну територію України вживаний автомобіль марки VW модель Passat VIN-код НОМЕР_1, для розмитнення якого відповідачу було подано весь необхідний пакет документів та заявлено митну вартість за ціною придбання, що підтверджується відповідними документами. Проте відповідач не погодився з цією ціною і прийняв рішення про коригування митної вартості автомобіля за резервним методом. Вважає це рішення протиправним, необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням порядку та без дотримання основних принципів митного регулювання.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржила Львівська митниця ДФС, яка вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи та винесенні оскаржуваного рішення не врахував всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення адміністративного спору, не надав належної правової оцінки поданим доказам, допустив порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до винесення незаконного рішення; натомість взяв до уваги необґрунтовані доводи позивача та безпідставно задовольнив його позовні вимоги. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що документи, подані декларантом на підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за обраним методом, зокрема декларантом не долучено касових та товарних чеків на підтвердження оплати вартості транспортного засобу.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС, у якому вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим; разом з тим, апеляційна скарга суперечить нормам матеріального права, не узгоджується із фактичними обставинами справи, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вказав, що на підтвердження задекларованої митної вартості декларант подав усі обов`язкові документи, які не містять розбіжностей; а відповідач застосував ціну, яка сформована АСАУР, без вказівки на будь-яке джерело.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 придбав у польської фірми EUROCAR&COMPANY транспортний засіб марки VW модель Passat VIN-код НОМЕР_1, який був у експлуатації, вартість якого згідно рахунку-фактури (інвойс) № 205/12/2018 від 03.12.2018 становить 9350 євро (а.с.16).

На підтвердження сплати на користь фірми EUROCAR&COMPANY 9350 євро відповідно до рахунку-фактури № 205/12/2018 ОСОБА_1 надав видану банком довідку про підтвердження готівкового розрахунку. А 03.03.2019 продавець оформив митну декларацію країни відправлення № 18PL402010E1163064, у якій відображено ціну транспортного засобу в сумі 40270 польських злотих (еквівалентно 9350 євро) (а.с. 19, 20).

17.01.2019 для здійснення митного оформлення згаданого автомобіля уповноважений представник позивача подав митниці митну декларацію № UA209190/2018/005548 в електронній формі, в якій заявлено митну вартість транспортного засобу в розмірі 9350 євро. Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом "1" за ціною договору (вартість операції). Так, в графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 9350 євро, в графі 45 - 298 254,56 грн, в графі 23 "курс валюти" - 31,89888300 (а.с. 21).

Розглянувши подані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості, митний орган направив декларантові електронне повідомлення. З огляду на те, що подані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів митний орган зазначив, що необхідно подати додаткові документи, для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: "висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, експортна декларація країни відправлення, а також надати оригінали всіх документів" (а.с. 47).

28.01.2019 митниця здійснила коригування митної вартості транспортного засобу та прийняла рішення за № UA209000/2019/000075/2, яким визначила митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 14 600 євро. Прийняте рішення відповідач мотивував тим, що в митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість автомобіля не підтверджена документально і не відповідає інформації щодо вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС. В рішенні зазначено, що неможливо застосувати метод визначення митної вартості 2а (стаття 59 МК України) та 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності в органу доходів та зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, а також метод 2в (стаття 62 МК України) та 2г (стаття 63 МК України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органах доходів і зборів. Джерело інформації для визначення митної вартості використано "середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами опрацювання АСАУР" (а.с. 22).

На підставі рішення про коригування митної вартості Львівська митниця ДФС прийняла рішення про відмову у митному оформленні транспортного засобу за заявленою декларантом митною вартістю відповідно до митної декларації №/2018/005548 від 17.01.2019 та доданих до неї документів (а.с. 42), оформлене карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2018/00159. В картці відмови вказано, що декларант порушив умови декларування, передбачені статями 54, 55, 257 МК України та наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку, єдиного адміністративного документа" від 30.05.2012 № 651; невірно розрахована митна вартість, неправильно заповнена графа 12, 45 ВМД. Неможливість митного оформлення обґрунтовано необхідністю внесення змін у гр. 12, 45 МД у зв`язку з коригуванням митної вартості товару після прийняття Рішення про коригування митної вартості товару № UA209000/2019/000075/2 від 28.01.2019.

З метою отримання транспортного засобу у вільних обіг 04.02.2019 декларант подав митну декларацію № UA209190/2019/014590 (а.с. 24), в якій зазначив вартість транспортного засобу відповідно до рішення про корегування митної вартості товару. ОСОБА_1 стверджує, що внаслідок митного оформлення транспортного засобу на підставі вартості, протиправно визначеної митним органом шляхом прийняття оскарженого рішення, зайво сплатив фінансове забезпечення у сумі 53 132,28 грн.

25.04.2019 ОСОБА_1 в порядку статті 55 МК України звернувся до начальника Львівської митниці ДФС із заявою про скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 28.01.2019 №/2019/000075/2.

Львівська митниця на заяву декларанта скерувала лист № 1782/ДЗН/13-70-19/37 від 03.05.2019 "Щодо розгляду заяви про перегляд рішення № UA209000/2019/000075/2" та повідомила ОСОБА_1 про те, що Львівська митниця ДФС залишила без змін рішення про визначення митної вартості від 28.01.2019 № UA209000/2019/000075/2 (а.с. 72 - 73).

Не погоджуючись із рішення про коригування митної вартості, позивач оскаржив його до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позивач належно обґрунтував та визначив митну вартість товару, який ввозився, що підтверджується поданими документами, а відповідач безпідставно, в порушення статті 58 МК України, здійснив визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За приписами частини першої статті 49 та частини першої статті 51 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою - другою статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8 вказаного розділу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; рахунок-фактура (інвойс); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини перша - третя статті 53 МК України).

Разом з тим, статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста статті 57 Кодексу).

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За приписами частини першої статті 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Як видно із матеріалів справи, позивач надав митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п`ятої статті 58 МК України та давали змогу встановити митну вартість товарів, а митний орган не надав належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Зокрема, декларант надав рахунок-фактуру № 205/12/2018 від 03.12.2018, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 16.04.2015 № 2015ВR21391; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 04.12.2018 № UA209030/2018/69491, МД країни відправлення від 03.12.2018 № 18PL402010E1163064, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 04.12.2018 № UA.008.43750-18.

Як встановлено судом, у представника відповідача обґрунтований сумнів щодо невірного визначення декларантом митної вартості товару виник, зокрема, у зв`язку із тим, що заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості цього транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС та складає 14 600,00 Євро.

Разом з тим, відповідачем не доведено обґрунтованість власних розрахунків, ні нормативно, ні фактично.

Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16 викладена правова позиція, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що у відповідача були наявні всі документи для визначення митної вартості за ціною рахунку щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частиною першою статті 58 МК України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною рахунку-фактури.

На підставі наведеного, суд зазначає, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною рахунку-фактури, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Аналізуючи зазначені вище норми законодавства та встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку, що митний орган, всупереч приписам цих норм, не обґрунтував та не підтвердив належними доказами неможливість застосування основного та попередніх методів, хоча у митного органу були наявні достатні документи та інформація, відповідно до якої він міг визначити вартість імпортованого транспортного засобу.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року в адміністративній справі № 1.380.2019.001028 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
В. В. Святецький
Постанова складена у повному обсязі 13 грудня 2019 року.