Справа № 160/10845/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Дудко Ю.С.
представника позивача - Кім О.С.
представника відповідача - Мирошніченко А.А.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВІРДЖІНІЯ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу,-
04.11.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВІРДЖІНІЯ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням заяви від 03.12.2019, просило:
Не погоджуючись із прийнятим відповідачем оскаржуваним наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВІРДЖІНІЯ» звернулось з даним адміністративним позовом до суду.
Ухвалою суду від 06.11.2019 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
25.11.2019 до суду від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на адміністративний позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд у їх задоволенні відмовити.
Окрім того, представник відповідача вказав, що посилання позивача на те, що у спірному наказі відсутні підстави для проведення перевірки ТОВ «КОМПАНІЯ ВІРДЖІНІЯ» є необгрунтованими та безпідставними, оскільки в самому наказі зазначено, що такий наказ винесено на підставі п.п.80.2.5 п.80.2, ст.80 Податкового кодексу України. Тобто, у відповідача були всі підстави для призначення фактичної перевірки підприємства.
03.12.2019 до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВІРДЖІНІЯ» надійшла відповідь на відзив, в якій останній вказав, що комірник (зазначений в акті про не допуск) не наділений відповідними повноваженнями на здійснення функцій відносно питання допуску чи не допуску перевіряючих до перевірки. Таким чином, незаконно складений акт про не допуск був лише «приводом та підставою» для звернення відповідача до суду, щодо незаконного підтвердження ((адміністративного арешту майна платника податків». Відсутність в даній справі, саме підстав для призначення перевірки, зумовлює визнання спірного наказу протиправним, а отже такий наказ підлягає скасуванню. З аналізу спірного наказу неможливо встановити, що саме необхідно перевірити в межах цієї фактичної перевірки та що слугувало підставою для призначення такої перевірки.
Представник позивача звернув увагу, що жодних законних підстав (відсутня інформація) для проведення фактичної перевірки, окрім формального посилання й констатації норм Закону у спірному наказі немає та суду не надано, а тому такий наказ є протиправним та підлягає скасуванню.
У судовому засіданні 05.12.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в адміністративному позові та відповіді на відзив.
У судовому засіданні 05.12.2019 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВІРДЖІНІЯ» зареєстровано за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Любарського, 93, каб. 4. Основним видом економічної діяльності позивача є оптова торгівля іншими товарами господарського призначення.
З огляду на зазначено, Лівобережне управління Головного управління ДПС у Дніпропетровській області просило розглянути питання щодо здійснення фактичних перевірок місць зберігання вищезазначених платників щодо з`ясування наявності залишків ТМЦ на складських приміщеннях для зберігання тютюнових виробів.
На підставі п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України та наказу № 1026-п від 29.10.2019, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області видано направлення на перевірку від 29.10.2019 №823 та №824.
Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВІРДЖІНІЯ» вважає наказ Про проведення фактичної перевірки № 1026-П від 29.10.2019, виданий Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 191 Податкового кодексу України (далі-ПК України), визначені функції контролюючих органів.
Як зазначено у підпункті 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Тобто, щодо обігу підакцизних товарів фактична перевірка проводиться виключно щодо наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів.
Підстави та порядок проведення фактичної перевірки визначені у ст. 80 ПК України.
Так, цією статтею передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1).
Пунктом 80.2 цієї статті встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (п.80.2.1); у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (п.80.2.2.); письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (п.80.2.3); неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (п.80.2.4); у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання . та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (п.80.2.5); у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1,3 (п.80.2.6); у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (п,80.2.7).
Фактична перевірка, що здійснюється за наявності обставини, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки (п.80.3).
Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція (п.80.3).
Судом встановлено, що підставою перевірки у спірному наказі зазначено підпункт 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, відповідно до якого фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до проведення такої перевірки, та за наявності такої підстави - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Однак, зі змісту спірного наказу слідує, що фактична перевірка позивача проводиться з метою дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів на складах Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВІРДЖІНІЯ».
В пункті 81.1 ст.81 ПК України викладені вимоги до наказу на проведення перевірки, відповідно до яких в наказі обов`язково зазначаються наступні відомості: дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.
Окрім того, в спірному наказі не вказано, яка інформація була отримана відповідачем щодо порушень з боку позивача, коли та ким така інформація була надана, а також відповідачем не надано взагалі жодного доказу отримання такої інформації/звернення.
Суд наголошує, що передбачені у пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України підстави для проведення фактичної перевірки пов`язані виключно із фактом отримання конкретної інформації про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства в сфері виробництва та/або обігу підакцизних товарів.
Аналізуючи зміст оскаржуваного наказу, суд зазначає, що з цього змісту неможливо встановити, що саме необхідно перевірити в межах даної фактичної перевірки та що саме слугувало підставою для призначення такої перевірки.
З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для винесення оскаржуваного наказу.
Відповідно до норм ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що позивачем доведено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваний наказ не відповідає вимогам податкового кодексу України, оскільки в ньому не зазначені підстави для її проведення, які передбачені у п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 921,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 04.11.2019, оригінал якого міститься в матеріалах справи.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 244, 245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 грудня 2019 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко