Справа № 120/1460/19-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1460/19-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Слободонюк М.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

05 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області (правонаступником якої є Головне управління ДПС у Вінницькій області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" від 11.02.2019 року за № та форми "Р" від 11.02.2019 року за № .

Позов обґрунтовує тим, що оскаржувані податкові-повідомлення-рішення прийняті на підставі акту перевірки від 14.01.2019 року № 58/1305/, якою встановлено порушення пп."д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, а також п.п.1.2, 1.3 п.16 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді основної суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом, у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 822 486,28 грн. та військовий збір за 2017 рік в розмірі 68540,52 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 11.02.2019 року та № від 11.02.2019 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 9 605 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року замінено Головне управління ДФС у Вінницькій області на правонаступника - Головне управління ДПС у Вінницькій області.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.03.2007 року між АТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 було укладено чотири договори про надання споживчого кредиту в іноземній валюті за №№0, 0, 0, .

1) Згідно з умовами договору № 0 Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 161 000 доларів США. Пунктом 1.2.2. вказаного Договору передбачено, що позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 28 березня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного Банком терміну.

Повідомленням про анулювання боргу № 24-5-1-7/108 від 16.11.2017 року АТ "УкрСиббанк" було повідомлено позивача про прийняття рішення про анулювання кредитної заборгованості за кредитним договором № 0 від 29.03.2007 року, а саме суми основного боргу (кредиту) у розмірі 78 332,01 доларів США, що становило еквівалент 2074405,60 грн. по курсу НБУ станом на 16.11.2017 року та суми процентів у розмірі 4 983,04 доларів США, що складає 131 961,97 грн. по курсу НБУ станом на 16.11.2017 року.

Довідкою № 64-22-33/37 від 11.05.2019 року АТ "УкрСиббанк" продублював зміст повідомлення про анулювання боргу № 24-5-1-7/108 від 16.11.2017 року та зазначив про розмір заборгованості позивача за кредитним договором станом на 01.01.2014 року.

2) Згідно з умовами договору № 0 Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 75 000 доларів США. Пунктом 1.2.2. вказаного договору передбачено, що позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 28 березня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного Банком терміну.

Повідомленням про анулювання боргу № 24-5-1-7/109 від 16.11.2017 року АТ "УкрСиббанк" було повідомлено позивача про прийняття рішення про анулювання кредитної заборгованості за кредитним договором № 0 від 29.03.2007 року, а саме суми основного боргу (кредиту) у розмірі 36 940,51 доларів США, що становило еквівалент 978 266,75 грн. по курсу НБУ станом на 16.11.2017 року та суми процентів у розмірі 197,61 доларів США, що складає 5 233,15 грн. по курсу НБУ станом на 16.11.2017 року.

Довідкою № 64-22-33/36 від 11.05.2019 року АТ "УкрСиббанк" продублював зміст повідомлення про анулювання боргу № 24-5-1-7/109 від 16.11.2017 року та зазначив про розмір заборгованості позивача за кредитним договором станом на 01.01.2014 року.

3) Згідно з умовами договору № 0 Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 60 000 доларів США. Пунктом 1.2.2. вказаного договору передбачено, що позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 28 березня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну.

Повідомленням про анулювання боргу № 24-5-1-7/106 від 16.11.2017 року АТ "УкрСиббанк" було повідомлено позивача про прийняття рішення про анулювання кредитної заборгованості за кредитним договором № 0 від 29.03.2007 року, а саме суми основного боргу (кредиту) у розмірі 29 865,44 доларів США, що становило еквівалент 790 903,18 грн. по курсу НБУ станом на 16.11.2017 року та суми процентів у розмірі 159,76 доларів США, що складає 4 230,80 грн. по курсу НБУ станом на 16.11.2017 року.

Довідкою № 64-22-33/35 від 11.05.2019 року АТ "УкрСиббанк" продублював зміст повідомлення про анулювання боргу № 24-5-1-7/106 від 16.11.2017 року та зазначив про розмір заборгованості позивача за кредитним договором станом на 01.01.2014 року.

4) Згідно з умовами договору № 0 Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 54 000 доларів США. Пунктом 1.2.2. вказаного договору передбачено, що позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 28 березня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну.

Повідомленням про анулювання боргу № 24-5-1-7/107 від 16.11.2017 року АТ "УкрСиббанк" було повідомлено позивача про прийняття рішення про анулювання кредитної заборгованості за кредитним договором № 0 від 29.03.2007 року, а саме суми основного боргу (кредиту) у розмірі 27 406,79 доларів США, що становило еквівалент 725 792,67 грн. по курсу НБУ станом на 16.11.2017 року та суми процентів у розмірі 408,59 доларів США, що складає 10 820,37 грн. по курсу НБУ станом на 16.11.2017 року.

Довідкою № 64-22-33/38 від 11.05.2019 року АТ "УкрСиббанк" продублював зміст повідомлення про анулювання боргу № 24-5-1-7/106 від 16.11.2017 року та зазначив про розмір заборгованості позивача за кредитним договором станом на 01.01.2014 року.

Отже, по кожному із зазначених кредитних договорів 16.11.2017 року АТ "УкрСиббанк" було прийнято рішення про прощення ОСОБА_1 всього 172 544,75 доларів США основного боргу, що по курсу НБУ станом на 16.11.2017 року становить 4 569 368,20 грн.

Також судом встановлено, що на підставі пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України та наказу № 7436 від 30.11.2018 року, посадовими особами ГУ ДФС у Вінницькій області було проведено позапланову документальну невиїзну перевірку позивача ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року як додаткове благо при взаємовідносинах з АТ "УкрСиббанк".

За результатами перевірки складено акт № 58/1305/ від 14.01.2019 року, яким зафіксовано порушення позивачем:

- пп."д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПК України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік на загальну суму 822 486,28 грн.;

- п.п.1.2, 1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано військовий збір за 2017 рік на загальну суму 85 675,65 грн.

Висновки акта перевірки ґрунтуються на тому, що у 2017 році позивач отримав дохід у вигляді додаткового блага в сумі 4 569 368,20 грн., що підтверджується листом наданим АТ "УкрСиббанк" від 25.09.2018 року № 14-2-02/39111, а також згідно відомостей ЦБДДРФО ДФС України про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб за ознакою " 126" - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо. Разом з тим, як зазначено у акті перевірки, платником податків ОСОБА_1 в уточнюючій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік від 01.08.2018 року №14102 задекларовано загальний річний оподатковуваний дохід за 2017 рік в сумі 1 379 150,17 грн., у зв`язку з чим на переконання податкового органу має місце заниження загального річного оподатковуваного доходу в сумі 3 190 218,03 грн. З вказаних сум не сплачено до бюджету ПДФО та військовий збір.

Непогодившись із відповідними висновками акту перевірки позивач 23.01.2019 року подала на них свої заперечення, які листом ГУ ДФС у Вінницькій області від 07.02.2019 року №2031/Л/02-32-13-05 були відхилені, а висновки акту № 58/1305/ від 14.01.2019 року - залишені без змін.

Відтак, 11.02.2019 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення за № року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДФО на загальну суму 1028107,85 грн., з яких основне зобов`язання 822 486,28 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 205 621,57 грн., та податкове повідомлення-рішення № , яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 85 675,65 грн., в тому числі 68540,52 грн. за основним платежем та 17 135,13 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В подальшому, позивач застосувала процедуру адміністративного оскарження спірних податкових повідомлень-рішень, звернувшись 28.02.2019 року зі скаргою до ДФС України, яка своїм рішенням від 18.04.2019 року № 3128/Л/99-99-11-05-01-25 податкові повідомлення-рішення № та № від 11.02.2019 року залишила без змін, а скаргу заявника - без задоволення.

Наведене стало підставою для звернення до суду позивача і зазначеним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Підпункт 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 вказує, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Пунктом 164.1 статті 164 передбачено, що базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно із підпунктом 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

Абзац д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 приписує, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації

При цьому, колегія суддів зазначає, що для визначення поняття та складових додаткового блага як доходу боржника, отриманого внаслідок прощення йому банком заборгованості за кредитом, слід керуватися нормами цивільного законодавства, які регулюють правовідносини між банком і клієнтом із питань надання кредиту.

Так, відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.546 цього Кодексу виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 цього Кодексу визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.605 цього Кодексу зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Проаналізувавши зміст наведених норм, колегія суддів звертає увагу на те, що грошова сума, надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі не збільшує дохід платника податку, але у разі, коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Відсутність в підпункті «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самостійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року.

Згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09 квітня 2015 року №321-VIII, який набрав чинності 07 травня 2015 року, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 07 лютого 2019 року (справа № 802/598/16-а), від 14 лютого 2019 року (справа №803/674/16) від 15 березня 219 року (справа № 817/1103/16), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, підрозділ 1 розділу XX ПК України було доповнено пунктом 8 згідно із Законом № 321-VІІІ від 9 квітня 2015 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань", яким, зокрема, встановлено, що: "Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з цієї норми слідує, що до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню (тобто, при визначенні розміру оподатковуваного доходу у національній валюті України в еквіваленті сумі прощеного боргу в іноземній валюті на дату такого прощення), та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року. Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощенного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Судом встановлено, що взаємовідносини позивача з АТ "УкрСиббанк" по кредитних договорах від 29.03.2007 року припинились 16.11.2017 року після прийняття банком, як кредитором, рішення про анулювання позивачу кредитної заборгованості в сумі 172 544,75 доларів США.

Враховуючи офіційний курс НБУ станом на 01.01.2014 року, що складав 7,9930 грн. за 1 долар США та офіційний курс НБУ станом на 16.11.2017 року - 26,482221 грн. за 1 долар США, станом на день прощення суми боргу в гривневому еквіваленті складала 4 569 368,20 грн. Ця ж сума прощеного боргу в гривневому еквіваленті станом на 01.01.2014 року становила 1379 150,17 грн. (курс долара = 7,993 грн.).

Відтак, різниця між основною сумою боргу за кредитним зобов`язанням в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти (16.11.2017 року) та сумою такого боргу станом на 01.01.2014 р. становить 3 190 218, 03 грн. (4 569 368,20 грн. - 1 379 150,17 грн.) та не вважається додатковим благом позивача, а тому не повинна включатися до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Відповідно до вищевикладеного, сума, яка мала бути включена до загального річного оподаткованого доходу у вигляді додаткового блага становить 1 379 150,17 грн. (4 569 368,20-3190 218,03).

Матеріалами справи підтверджується і в акті перевірки від 14.01.2019 року зафіксовано, що ОСОБА_1 в уточнюючій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік від 01.08.2018 року №14102 задекларувала відповідний дохід в сумі 1 379 150,17 грн., хоча податки із відповідної суми сплачені не були.

Однак відповідач роблячи висновок про те, що до структури загального річного оподаткованого доходу за 2017 рік ОСОБА_1 мала бути включена вся сума прощеного банком боргу - 4 569 368,20 грн., безпідставно не застосував положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України та не врахував, що до додаткового блага платника податків не включається сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що станом на 01.01.2014 не була погашена, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.

Окрім того, колегія суддів погоджується із тим, що положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України є спеціальними по відношенню до вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України. Їх застосування виключає наявність податкового правопорушення, передбаченого абзацом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а відтак зумовлює безпідставність висновків податкового органу про збільшення загального оподатковуваного доходу як бази оподаткування іншими податками.

Така правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 року у справі № 821/1594/17.

Таким чином, при анулюванні (прощенні) суми основного боргу, що виникла до 01.01.2014 і не була погашена до цієї дати, базою оподаткування податком з доходів фізичних осіб є додаткове благо платника податку, до якого належить сума основного боргу платника податку за фінансовим кредитом в іноземній валюті (сума боргу за тілом кредиту), яка не погашена до 1 січня 2014 року та яка перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, яка прощена за самостійним рішенням кредитора, за мінусом різниці між сумою такого основного боргу в іноземній валюті, що визначається за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014.

Колегія суддів вважає, що позивачем не було отримано оподатковуваного доходу в розумінні пп. "д" 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України в сумі 4 569 368,20 грн.

Наведене вказує на помилковість та безпідставність визначення податкових зобов`язань згідно податкового повідомлення-рішення від 11.02.2019 року № , яким збільшено зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 822 486,28 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 205 621,57 грн. на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

Також є безпідставними висновки податкового органу щодо збільшення податкових зобов`язання зі сплати військового збору згідно податкового повідомлення-рішення від 11.02.2019 року № в загальній сумі 85 675,65 грн., адже такі вимоги доводяться відповідачем виключно правопорушенням, відсутність якого встановлена судом вище. Відповідно, вимога щодо збільшення грошових зобов`язань з військового збору є похідною за своєю суттю, оскільки безпосередньо пов`язана із збільшенням загального оподаткованого доходу як бази оподаткування і цим податком.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 11.02.2019 року за №№ 5 та є протиправними, а тому мають бути скасовані судом.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 грудня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.