Справа № 620/2979/19
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2019 року Чернігів Справа № 620/2979/19

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лобана Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області (далі - відповідач), в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області від 29.08.2019 № 677-25/VІІ в цілому і рішення Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області від 24.09.2019 № 739-26/VІІ в частині розміру земельної ділянки - надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1454 га для ведення особистого селянського господарства (01.03) із земель комунальної власності, не наданих у власність; зобов`язати Плисківську сільську раду Борзнянського району Чернігівської області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 у порядку норм статті 118 Земельного кодексу України дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Плисківської сільської ради (Плисківської об`єднаної територіальної громади) Борзнянського району Чернігівської області у відповідності до графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем порушено вимоги чинного законодавства, що призвело до порушення прав позивача та, як наслідок прийняття протиправної відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного від 1510.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що на час розгляду заяви ОСОБА_1 бажана для позивача земельна ділянка належала до земель державної власності, знаходиться на території зареєстрованої земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2119 площею 30,2908 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за яким не передбачено норми безоплатної передачі. Цільове призначення її не змінювалось, клопотань про зміну теж не надходило. За таких обставин відповідач діяв на підставі, в межах наданих повноважень та відповідно до приписів чинного законодавства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 звернувся до Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га (а.с. 12).

29.08.2019 Плисківською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області прийнято рішення № 677-25/VІІ, яким відмовлено позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність, у зв`язку з тим, що відповідно до графічних матеріалів, доданих до клопотання, бажана земельна ділянка розташована в межах існуючої земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2119 площею 30,2908 га, яка на дату прийняття рішення належить до земель державної власності, та право розпоряджатися якою не належить до компетенції відповідача (а. с. 13).

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом "в" частини третьої статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У силу пункту "а" частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Виходячи з аналізу зазначених норм, будь-який громадянин України, незалежно від місця реєстрації або проживання, має право звернутись до уповноваженого органу із заявою та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства.

Однак, з огляду на матеріали справи, на час розгляду заяви ОСОБА_1 бажана для позивача земельна ділянка належала до земель державної власності; розташована в межах існуючої земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2119 площею 30,2908 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за яким не передбачено норми безоплатної передачі. Докази, що цільове призначення її змінювалось, відсутні. Крім того, бажана для позивача земельна ділянка зареєстрована як об`єкт права комунальної власності відповідача лише 18.09.2019, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 33).

Отже, на дату прийняття рішення (29.08.2019) спірна земельна ділянка перебувала в державній власності та право розпоряджатись нею у відповідача ще не виникло.

Враховуючи викладене, відповідач правомірно та обґрунтовано відмовив позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають, оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області (вул. Незалежності, буд. 33, с. Плиски, Борзнянський район, Чернігівська область, 16453) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складений 13 грудня 2019 року.

Суддя Д.В. Лобан