Справа № 240/9451/19
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження

Справа № 240/9451/19

10 грудня 2019 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В.

розглянувши у письмовому провадженні заяву Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) як такої, що подана поза межами строків встановлених ст. 295 КАС України та надано скаржнику строк на усунення виявлених недоліків терміном у десять днів з дня отримання копії даної ухвали, протягом якого запропоновано звернутись до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

На виконання вимог ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху відповідачем, в межах відведеного судом строку, на адресу суду направлена заява про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку.

При вирішенні питання щодо поважності наведених заявником підстав пропуску строку на апеляційне оскарження суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів ст.295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, оскаржуване відповідачем рішення було ухвалено Житомирським окружним адміністративним судом 09 вересня 2019 року. Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження без участі представників сторін.

10 вересня 2019 року копії вказаного рішення надіслано учасникам справи (а.с. 40).

У відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 41) відповідач отримав примірник рішення 13 вересня 2019 року.

З апеляційною скаргою Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду першої інстанції 17 жовтня 2019 року, тобто з пропуском встановленого приписами статті 295 КАС України процесуального строку.

Обгрунтовуючи поважність причин порушення строків встановлених ст. 295 КАС України при поданні апеляційної скарги, відповідач посилається на факт відрядження управління військової частини в складі заступників командира частини, начальників служб, в тому числі начальника фінансово-економічної служби та помічника командира частини з правової роботи для виконання обов`язку в смт. Чорнобаївка Херсонської області. При цьому, апелянт зазначає про відсутність інших довіреностей від командира військової частини на право представляти інтереси військової частини та відповідно подання апеляційної скарги.

Судова колегія, наведені відповідачем у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження підстави не може визнати поважними, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями, можуть скористатися правом їх оскарження у апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановленому вказаним Кодексом порядку.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07.07.1989).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

У даній справі, заявник обґрунтував поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення відрядженням керівного складу військової частини у період з 30.09.2019 року по 22.10.2019 року до Херсонської області, що у зв`язку з відсутністю інших уповноважених осіб на представництва інтересів військової частини, завадило вчасному зверненню відповідача з апеляційною скаргою до суду.

Судова колегія критично оцінює вказані доводи скаржника оскільки останні повністю спростовуються наявними матеріалами справи.

А саме, як встановлено з матеріалів справи заявник до апеляційної скарги додав довіреність, яка видана 18.02.2019 року командиром військової частини на ім`я ОСОБА_2 на представництва нею інтересів військової частини в усіх судах України, в тому числі з повноваженнями щодо підписання та подання апеляційної скарги.

Вказана довіреність видана 18 лютого 2019 року без права передоручення і дії до 17 лютого 2020 року. Інформації стосовно скасування довіреності також суду не надано.

Жодних пояснень у клопотанні щодо неможливості цієї особи подати апеляційну скаргу у даній справі у встановлений строк, немає.

Тобто в даному випадку, судова колегія доходить до переконання, що наведені апелянтом у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження причини пропуску такого строку не можуть бути визнані судом поважними, оскільки не пов`язані з жодними непереборними та об`єктивними перешкодами, а мали виключно суб`єктивний характер. В даному випадку, військова частина в силу наявності належним чином уповноваженого представника, мала можливість забезпечити належний рівень здійснення претензійно-позовної роботи, оскільки у період відрядження керівного складу військової частини, що співпало з періодом подання апеляційної скарги у даній справі, правом вчинення дій щодо апеляційного оскарження рішення суду був наділений представник відповідача - Купріянюк А.В.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання, викладених відповідачем у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

Керуючись ст.ст.121, 295, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску Військовою частиною НОМЕР_1 строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України .

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.