Справа № 200/10616/19-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 р. Справа№200/10616/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мозгової Н.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області про визнання протиправними та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

18 липня 2019 року позивач, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), звернувся до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області (, місцезнаходження: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Поштова, 5), з урахуванням уточненого адміністративного суду, про визнання протиправним та скасування рішення №5 від 04.01.2019р. про відмову у призначенні пенсії, визнання бездіяльності щодо не призначення пенсії протиправною, зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком з 31 серпня 2016 року у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач виїхала з України на постійне проживання до Держави Ізраїль, де 10.03.1999 року була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. При віці 69 років і страховому стажу понад 32 роки позивач досягла необхідних умов для призначення пенсії за віком. Представник позивача, що діє на підставі нотаріальної довіреності особисто звернувся до відповідача з усіма необхідними документами, однак відповідач незаконно відмовив позивачу втретє у призначенні пенсії, чим позбавив передбачених законодавством гарантій.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що реалізація права на отримання пенсійних виплат пов`язана з фактом реєстрації пенсіонера на території України та перебування на обліку у Пенсійному фонді за місцем реєстрації. Зазначає, що жодних документів з місця проживання (реєстрації) у м.Краматорську, документу, що посвідчує особу без громадянства, довідку, або інший документ про зняття з реєстрації місця проживання в Україні, або посвідки на постійне проживання позивачем надано не було. Таким чином, не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки позивач не звернувся до управління з необхідним пакетом документів, що визначає право на даний вид пенсії, а відтак управління не мало підстав для призначення пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

17 вересня 2019 року позивач надав документи на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху та ухвалою суду від 23.09.2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.11.2019 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

04 грудня 2019 року позивач надав документи на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху та ухвалою суду від 06.12.2019 р. продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області () є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що у 1999 році ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, де з 09 лютого 2004 року перебуває на консульському обліку в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

До виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю позивачка проживала у АДРЕСА_2 .

31 серпня 2016 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про призначення пенсії за віком. На час звернення позивач досягла 66 років та відповідно до трудової книжки її трудовий стаж складає більше 32 років.

Листом № 148/5-22-19-01 від 14 вересня 2016 року Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повідомило позивача, що питання щодо прийняття заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії управлінням буде розглянуте після надання додаткових документів, а саме: паспорту громадянина України, документу про місце проживання у м. Краматорську Донецької області, документу про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Не погодившись з такою відповіддю пенсійного органу позивачка звернулась до суду із позовом про призначення пенсії за віком.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року у справі №234/1292/17 позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області про зобов`язання призначити пенсію за віком задоволено частково. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії. В іншій частини позовних вимог відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області прийнято рішення б/н Про відмову в розгляді заяви позивача від 01.08.2016 року про призначення пенсії згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 06 жовтня 2017 року, в якому зазначено, що питання про призначення пенсії буде розглянуто управлінням після надання заявником додаткових документів, а саме: паспорта громадянина України, документ про місце проживання у м. Краматорську Донецької області, документ про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків, трудова книжка.

25 жовтня 2017 року представник позивача надав до управління заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року у справі №234/1292/17, додавши до неї, зокрема, посвідчення особи, трудову книжку, ідентифікаційний номер.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року у справі №805/2789/18-а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року №805/2789/18-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області про зобов`язання призначити пенсію за віком скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 серпня 2016 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09 липня 2003 року та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1. В іншій частини позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду №805/2789/18-а відповідачем розглянута заява ОСОБА_1 від 31.08.2016р. на призначення пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV та прийнято рішення №5 про відмову у призначенні пенсії згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 04.01.2019 р. у зв`язку з тим, що до заяви про призначення пенсії не надано документ про місце проживання у м.Краматорську Донецької області.

Однак, не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Законі України "Про пенсійне забезпечення", якими встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Статтею 8 Закону № 1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 49, другим реченням статті 51 Закону № 1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Конституційний Суд України в рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 визнав такими, що не відповідають Конституції України(неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-IV щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання (перебування) за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір. Зазначені положення Закону втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

В пункті 3.3 рішення зазначено, що оспорюваними нормами Закону конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Таким чином, з 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону №1058-IV, з урахуванням рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися в будь-якому разі незалежно від місця проживання пенсіонера.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року зазначено, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому ЄСПЛ дійшов до висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в України, щодо самого права на отримання пенсії (пункт 51 рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою: статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як вбачається з матеріалів справи 04 січня 2019 року управлінням Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області прийнято рішення №5 про відмову в призначені пенсії згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с. 22-23 т. 1), в якому зазначено, що до заяви про призначення пенсії не надано документ про місце проживання у м.Краматорську Донецької області.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з пунктом 2.9 цього Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (пункт 2.22 Порядку).

Відповідно до статті 5 Закону України від 18 січня 2001 року № 2235-III «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Отже, виходячи із правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, право громадянина на призначення йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Згідно з пунктом 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Суд зазначає, що до управління із заявою про призначення пенсії за віком звертався представник позивача на підставі нотаріально завіреної довіреності з проставленим апостилем, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, при цьому при первинному зверненні (01 серпня 2016 року) та повторному (25 жовтня 2017 року, 06 березня 2019 року) заявником надано наступні документи: трудова книжка, посвідчення особи, ідентифікаційний номер.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішення №5 від 04.01.2019р. про відмову у призначенні пенсії, визнання бездіяльності щодо не призначення пенсії протиправною є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Статтею 23 Закону № 1058-IV визначено, що спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та у судовому порядку.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затверджених затвердженого постановою правління пенсійного фонду України 30.04.2002 року за n 8-2 (надалі положення), серед основних завдань управління є, зокрема завдання призначення (перерахунку) пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати.

Відповідно до п.п. 6 п. 2.2 Положення, управління, відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства.

Суд зазначає, що в даному випадку, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 31.08.2016р. про призначення пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV, з урахуванням висновку суду.

З огляду на зазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком є необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування рішення №5 від 04.01.2019р. про відмову у призначенні пенсії, визнання бездіяльності щодо не призначення пенсії протиправною, зобов`язання повторно розглянути заяву позивача від 31.08.2016р. про призначення пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV, з урахуванням висновку суду.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено, правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог немайнового характеру, судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень у розмірі 384,20 грн. (50% від сплаченої суми судового збору).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області (, місцезнаходження: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Поштова, 5) про визнання протиправним та скасування рішення №5 від 04.01.2019р. про відмову у призначенні пенсії, визнання бездіяльності щодо не призначення пенсії протиправною, зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком з 31 серпня 2016 року у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області №5 від 04.01.2019р. про відмову у призначенні пенсії.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області щодо не призначення пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області (, місцезнаходження: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Поштова, 5) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 31.08.2016р. про призначення пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV, з урахуванням висновку суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області (, місцезнаходження: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Поштова, 5) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Повний текст судового рішення складено 10 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая