Справа № 120/3090/19-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3090/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

11 грудня 2019 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Михайленко К.Т.,

позивача: ОСОБА_1,

апелянта: Ковбасюк К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного державного виконавця Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Ковбасюк Катерини Ігорівни на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року (прийняте у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

позивач 24.09.2019 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови головного державного виконавця Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Ковбасюк К.І. від 13.09.2019 № 51495054 про стягнення виконавчого збору у розмірі 8966,71 грн та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 474,97 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.10.2019 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано постанови головного державного виконавця Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Ковбасюк К.І. від 13.09.2019 у виконавчому провадженні № 51495054:

- про стягнення виконавчого збору у розмірі 8966,71 грн;

- про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 474,97 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду із даним позовом судовий збір у розмірі 768,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано обставин, що мають значення для справи, внаслідок чого зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи та зазначено, що оскаржувані постанови не виносились в окреме провадження, оскільки виконавче провадження №51495054 перебуває у відділі на виконанні.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Скаржник в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Позивач заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

На виконанні у Калинівському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебувало виконавче провадження № 51495054 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.03.2012 і до повноліття дитини.

22.06.2016 до Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження, винесена Центральним відділом державної виконавчої служби м. Вінниці 13.06.2016, відповідно до якої, боржник проживає АДРЕСА_1 .

22.06.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено її сторонам.

03.09.2019 до Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про повернення виконавчого провадження від 28.08.2019. Також, 10.09.2019 до відділу надійшла заява ОСОБА_1 та квитанції про сплату аліментів, відповідно до яких державним виконавцем було здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів.

13.09.2019 державним виконавцем винесено постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 8966,71 грн та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 474,97 грн.

Не погоджуючись із такими постановами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору виходячи із заборгованості по аліментах, яка виникла до 28.08.2018, не передбачено законодавством, яке діяло на час утворення такої заборгованості.

Також, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах адміністративної справи відсутні будь - які докази надані суб`єктом владних повноважень на підтвердження наявності розрахунку (калькуляція) витрат виконавчого провадження, а тому, оскаржувані позивачем постанови підлягають скасуванню, а позов - задоволенню.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VІІІ), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 03.07.2018 № 2475-VIII (далі - Закон № 2475-VIII), який набрав чинності з 28.08.2018 (п.п. 3 п. 27 розділ І), частина 4 статті 27 Закону №1404-VIII викладена а новій редакції, відповідно до якої за виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів У подальшому, державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувану чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, з наведеного вбачається, що до внесення змін Законом № 2475-VIII, тобто до 28.08.2018, статтею 27 Закону № 1404-VIII було передбачено, що за стягнення періодичних платежів (аліментів) виконавчий збір не стягувався.

Тобто, ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII застосовується у разі наявності відповідної заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла саме з 28.08.2018, оскільки стягнення виконавчого збору виходячи із заборгованості по аліментах, яка виникла до 28.08.2018, не передбачена законодавством, яке діяло на час утворення такої заборгованості.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що з 28.08.2018 по 28.08.2019 розмір нарахованих аліментів становить 29031,33 грн, при цьому, заборгованість за цей же період складає 27289,33 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості головного державного виконавця Ковбасюк К.І. станом на 28.08.2019.

Таким чином, враховуючи, що до 28.08.2018 за стягнення періодичних платежів (аліментів) виконавчий збір не стягувався, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця від 13.09.2019 про стягнення виконавчого збору у розмірі 8966,71 грн.

Стосовно постанови головного державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 13.09.2019, суд зазначає наступне.

Частиною 4 ст. 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувану чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року визначено, якщо у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1,3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9 - 15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувану) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій систем виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ні до суду першої інстанції ні до апеляційного суду не надано доказів прийняття постанови щодо повернення виконавчого документа, закінчення виконавчого провадження, чи відкриття нового виконавчого провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 51495054.

При цьому, судом першої інстанції вірно вказано про те, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності розрахунку (калькуляція) витрат виконавчого провадження.

Стосовно доводів скаржника, наведених в судовому засідання про те, що розрахунок витрат виконавчого провадження вказаний у постанові про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження колегія суддів зазначає, що вказаний у постанові розрахунок не підтверджується жодними доказами.

Водночас, слід вказати, що оскільки виконавче провадження № 51495054 не закінчено, у державного виконавця відсутні підстави для винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Таким чином, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений в оскаржуваній постанові про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження, тому такі постанови не відповідають вимогам статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору у розмірі 8966,71 грн та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 474,97 грн.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного державного виконавця Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Ковбасюк Катерини Ігорівни залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 272, 328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.