Справа № 159/6535/19
Суддя: Панасюк С. Л.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 рокум. КовельСправа № 159/6535/19

Провадження № 2-а/159/180/19

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Панасюка С.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП Національної поліції України, поліцейського роти з обслуговування м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП Гречини Наталії Павлівни про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що постановою поліцейського роти з обслуговування м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП Гречини Н.П. від 07.03.2019 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. Копія постанови позивачу вручена не була, 15.10.2019 копія оскаржуваної постанови була вручена у Ковельському міськрайонному відділі державної виконавчої служби. 28.10.2019 позивач звернувся до УПП у Волинській області зі скаргою на постанову, однак, у задоволенні скарги було відмовлено. Суть правопорушення полягає в тому, що позивач, 07.03.2019, о 15 год. 14 хв., в м. Ковелі, по вул. Шевченка, 48, керуючи автомобілем марки «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив обгін ближче ніж за 50 м. перед пішохідним переходом та при цьому не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, чим порушив вимоги п.2.3 (в), п.14.6 (в) ПДР України. Позивач вважає постанову незаконною, оскільки такого правопорушення він не вчиняв. Просить поновити строк звернення до суду, як такий, що пропущений з поважної причини, та скасувати постанову.

Відповідач подав відзив на позов. У відзиві на позов відповідач вказує, що позивач пропустив строк звернення до суду, та просив залишити позовну заяву без розгляду.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позивачу слід поновити строк звернення до суду.

В оскаржуваній постанові зазначено, що позивач відмовився отримати копію постанови, однак ця обставина відповідачами не доведена, зокрема відеозаписом спілкування поліцейських і позивача.

Позивач так і не отримав від відповідачів копію постанови належної якості, незважаючи на те, що він 28.10.2019 звертався з скаргою на дії поліцейських до УПП у Волинській області і отримав звідти відповідь з відмовою.

Сам факт оскарження позивачем дій поліцейських до УПП у Волинській області ставить під обґрунтований сумнів твердження відповідачів про те, що позивач відмовився отримати копію постанови у місці її винесення.

Оскільки копія постанови не була вручена у місці її винесення, відповідачі не виконали передбачений законом обов`язок її вручити. Тому надалі відповідачі мали виявляти ініціативу, щоб усунути це порушення, намагатися вручити позивачу копію постанови, тим більше, що така можливість у них була після того як позивач звернувся з скаргою до УПП у Волинській області і йому направлялась відповідь.

Отримання позивачем неякісної копії постанови у Ковельському міськрайонному відділі державної виконавчої служби 15.10.2019 не може вважатися належним врученням копії постанови.

За результатами розгляду скарги, УПП у Волинській області було прийнято рішення від 06.11.2019 про відмову у задоволенні скарги, яка ОСОБА_1 вручена 12.11.2019 та 21.11.2019 позивач звернувся з позовом до суду.

Отже, позивач, попри те, що йому не була вручена копія постанови, відстоював свої права і продовжує це робити, звернувшись з позовом до суду.

Без належного вручення позивачу копії постанови не є можливим відмовити йому у поновленні строку звернення до суду, такий строк має бути поновленим.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем винесена постанова серії ВР № 238550 від 07.03.2019 про накладення на позивача адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, та згідно цієї постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

За змістом оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , 07.03.2019, о 15 год. 14 хв., в м. Ковелі, по вул. Шевченка, 48, керуючи автомобілем марки «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив обгін ближче ніж за 50 м. перед пішохідним переходом та при цьому не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, чим порушив вимоги п.2.3 (в), п.14.6 (в) ПДР України, вчинивши тим самим адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122, ч.5 ст.121 КУпАП.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в тому числі і за порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду.

Обгін, відповідно до ПДР України, це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Згідно п.14.6 «в» ПДР України, обгін заборонено ближче, ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м поза населеним пунктом.

Частина 5 ст.121 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Пунктом 2.3 (в) ПДР України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, якими передбачено, що особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В той же час, згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При винесенні оскаржуваної постанови відповідач не вжив всіх заходів для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Відповідач не проводив відеофіксацію події і наступного спілкування з позивачем, не робив заміри на місці обгону.

Будь-яких доказів, у відповідності до ст.251 КУпАП, на підтвердження винуватості позивача, зокрема матеріалів відеофіксації, відповідач суду не надав.

Власне візуальне спостереження відповідача, в розумінні ст.251 КУпАП, не є належним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 ст.77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Обов`язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази того, що позивач вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 та ч.5 ст.121 КУПАП.

Факт вчинення правопорушень належним чином не зафіксований, інших доказів, які були покладені в основу оскаржуваної постанови та які б свідчили про вчинення позивачем адміністративних правопорушень, відповідач не надав.

Крім того, відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідачем, всупереч п.5 розділу ІІ вказаної Інструкції, не надано відео з нагрудної камери, в той час коли позивачем заперечується факт вчинення правопорушень.

Відповідач не надав щодо вказаних обставин відеозапису спілкування з позивачем, не зазначив свідків такого спілкування, не подав жодних інших доказів, які доводять вину позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, приймаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення не надав доказів в обґрунтування правомірності прийнятого ним рішення.

Оскільки відповідачем, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 122, ч.5 ст.121 КУпАП, вина позивача не може вважатись доведеною.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, за які законом передбачено адміністративну відповідальність, як і не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення такого правопорушення.

Належним способом захисту порушених прав позивача є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст.5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст. ст.245, 251, 280 КУпАП, суд,

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ВР № 238550 від 07.03.2019, винесену поліцейським роти з обслуговування м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП Гречиною Н.П., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122, ч.5 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу і провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:С. Л. Панасюк