Справа № 461/5567/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10799/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.07.2019р., прийнятого за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду в справі за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій протиправними, відновлення пільг з оплати за комунальні послуги та послуги з утримання будинків, споруд, прибудинкової території (суддя суду І інстанції: Кухар Н.А.; час та місце ухвалення ухвали суду І інстанції: 11 год. 51 хв. 18.07.2019р. м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 23.07.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

30.07.2018р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача Галицького відділу соціального захисту /ВСЗ/ Управління соціального захисту /УСЗ/ департаменту гуманітарної політики /ДГП/ Львівської міської ради /ЛМР/ щодо скасування з 07.11.2015р. 50-відсоткової пільги з оплати за комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; зобов`язати орган соціального захисту поновити їй з 07.11.2015р. 50-відсоткову пільгу з оплати за комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; стягнути з Галицького ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР на її користь понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. (а.с.2-4).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.10.2018р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.48-50).

Згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2018р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.10.2018р. - без змін (а.с.112-117).

03.06.2019р. на адресу суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до п.1 ч.2 ст.361 КАС України, в якій остання просила скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.10.2018р. в справі № 461/5567/18 за її позовною заявою до Галицького ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР; визнати протиправними дії Галицького ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР щодо скасування з 07.11.2015р. 50-відсоткової пільги їй та членам сім`ї по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива; зобов`язати посадових осіб Галицького ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР поновити пільги їй та членам її сім`ї на 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива з 07.11.2015р., провести перерахунок та внести у Єдиний державний автоматизований реєстр пільговиків, а відповідну інформацію подати у відповідні органи, які надають такі послуги; стягнути з Галицького ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР на її користь понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 704 грн.80 коп. за позовну заяву; стягнути з Галицького ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР на її користь понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1057 грн. 20 коп. за апеляційну скаргу; стягнути з Галицького ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР на її користь понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1057 грн. 20 коп. за заяву за нововиявленими обставинами; встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Галицького ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду згідно ст.382 КАС України (а.с.131-137).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.07.2019р. заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.10.2018р. у справі № 461/5567/18 задоволено; скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.10.2018р. у справі № 461/5567/18; ухвалено нове рішення у справі, яким позов ОСОБА_1 до Галицького ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР про визнання протиправними дій та зобов`язання до їх вчинення, задоволено; визнано протиправними дії Галицького ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР щодо скасування ОСОБА_1 з 07.11.2015 року 50-відсоткової пільги з оплати за комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; зобов`язано Галицький ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР поновити ОСОБА_1 з 07.11.2015р. 50-відсоткову пільгу з оплати за комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Галицького ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1762 грн. (а.с.172-174).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Галицький ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення у справі, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення по справі (а.с.188-190).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що із урахуванням постанови Верховного Суду від 31.10.2018р. у справі № 826/7972/16 редакція п.2 постанови КМ України № 36 від 27.01.2019р. «Про внесення змін до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» залишається незмінною.

Таким чином, в постанову КМ України № 36 від 27.01.2019р. «Про внесення змін до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» та в постанову КМ України №389 від 04.06.2015р. «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» не внесено жодних змін, якими б було включено право на пільгу згідно із Законом України «Про міліцію».

Окрім цього, наголошує на тому, що після прийняття постанови Верховного Суду від 31.10.2018р. у справі № 826/7972, останні зміни до п.2 постанови КМ України № 389 від 04.06.2015р. вносилися лише 10.01.2019р., відповідно до яких не передбачено право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про міліцію».

Водночас, позивачем втрачено право на пільги у зв`язку із втратою чинності з 07.11.2015р. положеннями Закону України «Про міліцію».

Позивачем ОСОБА_1 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.219-237).

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Сутність інституту перегляду судових рішень у адміністративних справах за нововиявленими обставинами полягає в тому, що він є додатковою гарантією та можливістю реалізації основного завдання адміністративного судочинства - ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. За своєю суттю він докорінно відрізняється від права на апеляційне або касаційне оскарження судових рішень. Переглянутим за нововиявленими обставинами може бути лише судове рішення, яке набрало законної сили. Сукупність підстав для такого перегляду вказує на те, що вони не пов`язані із порушенням судом норм матеріального або процесуального права при ухваленні рішення, яким закінчено розгляд справи, проте встановлено існування обставин, про які раніше не було відомо суду та відповідній особі, яка звертається із заявою, і які вірогідно вплинули б на прийняте судом рішення якщо були б відомі суду на час ухвалення такого рішення.

Таким чином, інститут перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами спрямований на забезпечення додаткової можливості особі домогтися перегляду судового рішення з підстав наявності таких обставин навіть після використання права апеляційного та/або касаційного перегляду судових рішень, якими закінчено розгляд справи, і особа позбавлена можливості повторно звертатись до суду з таким самим позовом (до того самого відповідача, про той самий предмет спору і з тих самих підстав) і вимагати нового розгляду адміністративного спору з урахуванням нової обставини, яка має суттєве значення для його вирішення, але не була врахована судом при ухваленні судового рішення.

Як слідує з роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВАС України № 7 від 22.05.2015р. «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення, а відтак у разі, якщо нововиявлена обставина була відома суду під час ухвалення судового рішення, то вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Ознаку «не були і не могли бути відомі особи» слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, як нововиявлену обставину, зазначено факт визнання в судовому порядку нечинною абз.2 п.2 Змін, затверджених постановою КМ України № 36 від 27.01.2016р., яким виключено з пункту 2 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затв. постановою КМ України № 389 від 04.06.2015р. слова «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв`язку з виконанням службових обов`язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні)».

Зокрема, таким судовим рішенням є постанова Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 31.10.2018р. у справі № 826/7972/16.

Між тим, обставини, які позивач вважає нововиявленими, не є такими, оскільки вказане рішення суду касаційної інстанції було прийнято 31.10.2018р., тобто, після прийняття рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.10.2018р., яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Окрім цього, із змісту судових рішень по справі № 461/5567/18 слідує, що підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 були покладені дві обставини:

по-перше, постановою КМ України № 36 від 27.01.2016р. до п.2 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї були внесені зміни та слова «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв`язку з виконанням службових обов`язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні)», виключено;

по-друге, з 07.11.2015р. по причині набуття чинності Законом України «Про Національну поліцію» втратив чинність Закон України «Про міліцію», відповідно до ст.22 якого позивач мала право на 50-відсоткову знижку по сплаті за користування житлом та комунальними послугами, за паливо. Згідно абз.2 та 3 п.15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Отже, наведеною нормою прямо закріплено застереження щодо можливості збереження за пенсіонерами МВС та членів їхніх сімей лише тих пільг, які наразі передбачені Законом України «Про Національну поліцію» для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

При цьому, Закон України «Про Національну поліцію» не містить норм, які б передбачали пільги, а саме 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих, які виходять на пенсію після вступу цього закону в силу.

Отже, доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не охоплюють всіх висновків судів, які покладені в основу рішення про відмову в задоволенні позову.

Також обставини оскарження та наявність судових рішень - постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.03.2017р. та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017р. внесені в Єдиний державний реєстр судових рішень, а відтак могли бути відомими як учасникам справи, так і суду першої інстанції, за добросовісного ставлення до справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про те, що обставини, зазначені у заяві позивача про перегляд судового рішення у справі, належать до нововиявлених у розумінні п.1 ч.1 ст.361 КАС України.

Водночас, оскаржуваним рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.07.2019р. порушено баланс між можливістю переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами і принципом юридичної визначеності, який є складовою верховенства права.

Принцип юридичної визначеності вимагає, серед іншого, що якщо суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не повинне ставитися під сумнів. Юридична визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, що є принципом остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі. Відхилення від цього принципу можна виправдати лише наявністю обставин суттєвого і непереборного характеру.

Таким чином, наведені заявницею ОСОБА_1 обставини не можна вважати нововиявленими в розумінні ст.361 КАС України, через що подана заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не підлягає до задоволення.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта Галицький ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, при цьому рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.10.2018р. в адміністративній справі № 461/5567/18 належить залишити без змін.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 321, 329, п.1 ч.2 ст.361, п.1 ч.4 ст.368, ч.2 ст.369 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.07.2019р. скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.10.2018р. в адміністративній справі № 461/5567/18 за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій протиправними, відновлення пільг з оплати за комунальні послуги та послуги з утримання будинків, споруд, прибудинкової території, - залишити без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Галицький відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 11.12.2019р.