Справа № 826/9475/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9475/18 Головуючий у І інстанції - Смолій І.В.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Веда Про" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Веда Про" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, третя особа: Селянське (фермерське) господарство "Барвинок" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Веда Про» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м Києві, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04 жовтня 2017 року № (форма «С») про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 2230926,87 грн. за платежем пеня за порушення терміну розрахунків у сфері ЗЕД, код платежу 21081000;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04 жовтня 2017 року № (форма «С») про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 170,00 грн. за платежем неподаткова штрафна санкція, код платежу 21081000;

Позивач мотивує свої вимоги тим, що на день проведення перевірки та складання за результатом перевірки акту ГУ ДФС у м. Києві не вірно нараховано суму пені за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Веда Про» відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Веда Про подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що договірні відносини Позивача з Третьою особою було достроково припинено у зв`язку із смертю голови СФГ «Барвінок» - ОСОБА_1 та у зв`язку з фактичним припиненням ведення даного напрямку господарської діяльності (тваринництва) новим керівництвом СФГ «Барвінок», що підтверджується письмовими поясненнями Третьої особи.

У свою чергу Позивач був змушений достроково припинити договірні відносини із компанією «Weda-Dammann & Westerkamp mbH». Для підтвердження цієї ситуації Позивач звернувся до Торгово-промислової палати України та отримав висновок від 25.09.2018 року № 2722/05-19, яким підтверджено, що саме невідворотність виниклої обставини, зокрема смерті голови СФГ «Барвинок» - ОСОБА_1 , призвело до порушення з боку Позивача строків завершення валютних операцій, передбачених валютним законодавством України.

Відповідачем не подано відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Відповідачем на підставі направлення від 08.09.2017 року № 2030/26-15-14-06-04 виданого ГУ ДФС у м. Києві, головному державному ревізором - інспектором податкової та митної справи ІІІ рангу відділу контролю за додержанням податкового законодавства при здійсненні ЗЕД управління фінансового контролю та операцій у сфері ЗЕД ГУ ДФС у м. Києві Василюк Т.В., згідно підпункту 75.12 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1. пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу України, наказу ГУ ДФС у м. Києві від 17.08.2017 року № 7941, проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Веда Про» з питань дотримання вимог валютного законодавства при розрахунках за зовнішньоекономічним контрактом від 03.11.2016 року № WD 161103-1 з нерезидентом «Weda-Dammann & Westerkamp mbH» (Німеччина) за період з 03.11.2016 року по 01.09.2017 року.

За результатом перевірки складено акт перевірки від 20.09.2017 року № 1044/26-15-14-06-04/39948890 (надалі по тексту - акту перевірки).

В акті перевірки контролюючим органом встановлено наступні порушення: ст. 2 Закону України від 23.09.1994 року № 185/94 - ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями, а саме: ненадходження товару на суму 158826,59 євро (екв. 4426412,25 грн.) за контрактом від 03.11.2016 року № WD161103-1 з нерезидентом «Weda-Dammann & Westerkamp mbH» (Німеччина); п. 1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» (зі змінами та доповненнями), а саме: порушення строків декларування станом на 01.07.2017 року.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: від 04 жовтня 2017 року № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 2230936,87 грн; від 04 жовтня 2017 року № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 170,00 грн.

Не погоджуючись з спірними податковими повідомленнями-рішеннями Позивачем подано скаргу до ДФС України, за результатом розгляду скарги рішенням ДФС України від 06 грудня 2017 року № 28919/6/99-99-11-01-02-25 залишено спірні податкові повідомлення-рішення - без змін, а скаргу Позивача - без задоволення.

Позивач вважає вищезазначені податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з даним адміністративним позовом до суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що юридичний висновок Торгово-промислової палати України від 25 вересня 2018 року № 2722/05-19 не підтверджує виникнення форс-мажорних обставин за контрактом від 03.11.2016 року № WD161103-1 з нерезидентом «Weda-Dammann &Westerkamp mbH» (Німеччина). Позивачу ще з лютого 2017 року було відомо про припинення виконання умов договору на поставку комплексу спеціального технологічного обладнання для свиноферми СФГ «Барвинок», проте контракт від 03.11.2016 року№ WD161103-1 з нерезидентом «Weda-Dammann &Westerkamp mbH» (Німеччина) був розірвано з останнім лише 01.09.2017 року додатковою угодою № 1.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року № 185/94-ВР (далі - Закон № 185/94-ВР) виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

За приписами статті 2 Закону № 185/94-ВР імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно статті 4 Закону № 185/94-ВР порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару). У разі якщо резидент звертається до Експортно-кредитного агентства із заявою про невиконання або неналежне виконання нерезидентом його грошових зобов`язань за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом), що стало причиною порушення резидентом строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, зазначені строки призупиняються та пеня в період такого призупинення не стягується. У разі якщо невиконання грошового зобов`язання нерезидентом не підлягає врегулюванню Експортно-кредитним агентством відповідно до законодавства, перебіг зазначених строків поновлюється і пеня нараховується на загальних підставах (у тому числі пеня за період призупинення). У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується. У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено. У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом. Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що підставою для зупинення строків, передбачених статтями 1, 2 Закону України «Про здійснення розрахунків в іноземній валюті», є факт прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, а підставою для несплати пені за порушення відповідних строків рішення суду про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, між Селянським (фермерським) господарств «Барвинок» (покупець), з однієї сторони, та позивачем (продавець), з іншої сторони, 27 жовтня 2016 року укладено договір поставки № У206-214.

У відповідності до умов вищезазначеного договору покупець замовив у ТОВ «ВЕДА ПРО» поставку комплексу спеціального технологічного обладнання для свиноферми фірми ВЕДА-ДАММАНН і ВЕСТЕРКАМП ГмбХ, Німеччина.

Позивачем було укладено імпортний контракт від 03 листопада 2016 року № WD161103-1 з нерезидентом «Weda-Dammann &Westerkamp mbH» (Німеччина) на купівлю технологічного обладнання.

На виконання імпортного контракту від 03 листопада 2016 року № WD161103-1 TOB «Веда Про», відповідно до банківських виписок, перераховано валютні кошти компанії «Weda-Dammann &Westerkamp mbH» (Німеччина), на загальну суму 158 826,59 євро (екв. 4 426 412,25 грн.).

Листом від 07 грудня 2016 року № 12-07-1 СФГ «Барвинок» повідомило ТОВ «ВЕДА ПРО» про непередбачувані, надзвичайні обставини, які перешкоджають виконанню Договору поставки № У206-214 у зв`язку з смертю голови СФГ «Барвинок» - ОСОБА_1 , СФГ «Барвинок» в зазначеному листі попросило призупинити відвантаження обладнання, яке має бути поставлене згідно договору поставки від 27 жовтня 2016 року № У206-214, на термін до проведення додаткових переговорів з новим керівником, після оформлення процедури про надання йому повноважень по управлінню СФГ «Барвинок».

Листами від 26 січня 2017 року, від 01 лютого 2017 року СФГ «Барвинок» повідомило ТОВ «ВЕДА ПРО» про розірвання договору поставки від 27 жовтня 2016 року № У 206-214 у зв`язку з смертю голови СФГ «Барвинок» - ОСОБА_1 .

Договірні відносини ТОВ «ВЕДА ПРО» з контрагентом СФГ «Барвінок» були достроково припинені у зв`язку з надзвичайною обставиною - смертю голови СФГ - ОСОБА_1 та фактичним припиненням ведення напрямку діяльності (тваринництва) даним господарством новим керівництвом СФГ«Барвінок».

Між сторонами підписано додаткову угоду № 2 від 13 червня 2017 року про припинення договору поставки від 27 жовтня 2016 року № У 206-214 укладеного між ТОВ «Веда Про» та СФГ «Барвинок» про поставку комплексу технологічного обладнання для свиноферми фірми ВЕДА-ДАММАНН і ВЕСТЕРКАМП ГмбХ, Німеччина.

Під час розгляду справи позивачем надано юридичний висновк Торгово-промислової палати України від 25 вересня 2018 року № 2722/05-19, в якому зазначено, що саме невідворотність виниклої обставини, зокрема смерті голови СФГ «Барвинок» - ОСОБА_1 , призвело до порушення з боку ТОВ «ВЕДА ПРО» строків завершення валютних операцій, передбачених валютним законодавством України.

Позивач зазначає, що Юридичний висновок Торгово-промислової палати України від 25 вересня 2018 року № 2722/05-19, може бути доказом в судовому процесі для доведення непередбачуваних та невідворотніх обставин, які унеможливили ТОВ «ВЕДА ПРО» належним чином виконати свої зобов`язання.

Частинами 6, 7 статті 6 Закону № 185/94-ВР встановлено, що якщо перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених строків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням форс-мажорних обставин є сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору.

За приписами пункту 3 статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (надалі - Закон № 671/97-ВР) зі змінами та доповненнями, Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно з частиною 1 статті 141 Закону № 671/97-ВР Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина другої цієї статті).

За визначенням підпункту 3.1.1 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічно криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язань товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо (пункт 3.2 Регламенту).

Відповідно до пункту 3.3 Регламенту сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - документ встановленої Торгово-промисловою палатою України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Торгово-промислова палата України веде єдиний Реєстр сертифікатів, виданих нею та регіональними торгово-промисловими палатами, про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та Реєстр уповноважених осіб, допущених до розгляду заяв із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (пункт 5.1 Регламенту).

Наведені норми не дають підстави стверджувати, що будь-який висновок Торгово-промислової палати, в якому йдеться про форс-мажорні обставини, має юридичну силу сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом в постанові від 23 липня 2019 року по справі № 826/7997/17 (адміністративне провадження № К/9901/15562/19).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що юридичний висновок Торгово-промислової палати України від 25.09.2018 року № 2722/05-19 не підтверджує виникнення форс-мажорних обставин за контрактом від 03.11.2016 року № WD161103-1 з нерезидентом «Weda-Dammann &Westerkamp mbH» (Німеччина), з чим погоджується колегія суддів.

Крім того, Позивачу ще з лютого 2017 року було відомо про припинення виконання умов договору на поставку комплексу спеціального технологічного обладнання для свиноферми СФГ «Барвинок», проте контракт від 03.11.2016 року № WD161103-1 з нерезидентом «Weda-Dammann &Westerkamp mbH» (Німеччина) був розірвано з останнім лише 01.09.2017 року додатковою угодою № 1.

При цьому, за приписами статті 2 Закону № 185/94-ВР імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг, що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної операції без ввезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Граничні терміни розрахунків, які передбачені ст. ст. 1, 2 Закону № 185/94-ВР змінено з 180 на 120 календарних днів згідно наступних Постанов Правління Національного банку України (були чинними у періоді, що перевірявся):

- від 28.07.2016 року № 361 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" змінено граничний термін розрахунків, які передбачено статтями 1 та 2 Закону України від 23.09.1994 року № 185/94-ВР, з 180 днів на 120 календарних днів;

- від 14.09.2016 року № 386 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" (змінено граничний термін розрахунків, які передбачено статтями 1 та 2 Закону України від 23.09.1994 року № 185/94-ВР, і 180 днів на 120 календарних днів. Термін дії постанови Національного банку України від 14.09.2016 року № 386 з 15.09.2016 року по 15.12.2016 року);

- від 13.12.2016 року № 410 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" (змінено граничний термін розрахунків, які передбачено статтями 1 та 2 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР, з 180 днів на 120 календарних днів. Термін дії постанови НБУ від 13.12.2016 року № 410 з 16.12.2016 року по 16.07.2017 року);

На момент здійснення передплати (11.11.2016 року) у сумі 158826,59 євро (4426412,25грн.) на адресу компанія «Weda-Dammann &Westerkamp mbH» (Німеччина) в рамках виконання контракту від 03.11.2016 року № WD161103-1 граничний строк надходження товару, згідно Постанови Правління НБУ від 14.09.2016 року № 386 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" складав 120 днів (граничний термін надходження товару 12.03.2017 року).

Щодо посилання Позивача про застосування до спірних відносин постанови правління Національного банку України від 13.12.2016 року № 410 (в редакції від 26.05.2017 р.), яка пом`якшує відповідальність резидентів, в силу приписів ст. 58 Конституції України, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 58 Конституції України закон не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він скасовує або пом`якшує юридичну відповідальність.

Між тим, постановами правління Національного банку України безпосередньо не встановлено, не скасовано та не змінено види юридичної відповідальності для учасників спірних відносин, а визначено лише розмір граничного строку проведення розрахунків в іноземній валюті.

Таким чином, до спірних відносин має бути застосована постанова Правління Національного банку України, чинна на час виникнення спірних відносин.

Отже, контролюючим органом правомірна встановлено початок прострочення позивачем терміну розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності з 12.03.2017 року.

Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", передбачена відповідальність за порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього ж Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, яке тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті.

Тобто, пеня підлягає сплаті з дня пропуску строку для зарахування валютних коштів на рахунки та до дня направлення позову до суду (проведення перевірки податковим органом).

Судом першої інстанції правильно встановлено та не спростовано Позивачем, що кошти в розмірі 158826,59 євро (4426412,25грн.) в період з 12.03.2017 року по 01.09.2017 року не були повернуті компанією «Weda-Dammann &Westerkamp mbH» (Німеччина) на рахунок Позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Відповідачем правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 04 жовтня 2017 року № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 2230936,87 грн., а позовні вимоги позивача в даній частині не підлягають задоволенню, з чим також погоджується колегія суддів.

Щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 04 жовтня 2017 року № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 170,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно частини 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов`язковому декларуванню у Національному банку України.

До резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовуються такі міри відповідальності (фінансові санкції): за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, передбачених статтею 9 цього Декрету, - штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України (частини 2 статті 16 Декрету).

Санкції, передбачені цим пунктом, застосовуються Національним банком України та за його визначенням - підпорядкованими йому установами. Оскарження дій щодо накладення стягнень провадиться у судовому порядку.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

З вищенаведеного вбачається, що визначення суми штрафних санкцій належить до повноважень Головного управління ДФС у м. Києві.

Разом з цим, під час розгляду справи Позивачем не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції доказів того, що протягом березня - липня 2017 року кошти були поверненні на його рахунок компанією «Weda-Dammann &Westerkamp mbH» (Німеччина), а отже в даному випадку Позивач повинен був задекларувати дані про знаходження валютних цінностей за межами України.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 04 жовтня 2017 року № не підлягають задоволенню.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для його скасування.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Веда Про», викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Веда Про" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 10.12.2019 року.