Справа № 810/4330/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4330/18 Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ключковича В.Ю.,

суддів Безименної Н.В.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження, суддя Брагіна Є.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області, у якому просив:

- визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області у зарахуванні періоду роботи з особливо шкідливими умовами праці на Виробничому об`єднанні "Львіватоменергоремонт" з 06.06.1989 по 29.01.1993 за довідкою форми №122 за вих.№242/2 від 10 липня 2014 року, виданою ВАТ «Львівенергоремонт», та довідками від 01.06.1993 за вих.№11/178-1, №11/178-2, виданими Українським державним виробничим підприємством «Львівенергоремонт», у пільговий стаж роботи для призначення державної пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених у встановленому порядку Кабінетом Міністрів України, відповідно до п "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.2 ст.55, ч.1 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області провести перерахунок і виплату не донарахованої суми пенсії з моменту її призначення з урахуванням роботи з особливо шкідливими умовами праці у Виробничому об`єднанні "Львіватоменергоремонт" з 06.06.1989 по 29.01.1993 за довідкою форми №122 за вих.№242/2 від 10 липня 2014 року, виданою ВАТ «Львівенергоремонт», та довідками від 01.06.1993 за вих.№11/178-1, №11/178-2, виданими Українським державним виробничим підприємством «Львівенергоремонт», до спеціального трудового стажу за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених у встановленому порядку Кабінетом Міністрів України, який дає право на державну пенсію на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, згідно до п "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.2 ст.55, ч.1 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено частково; визнано неправомірною відмову управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області у зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 з особливо шкідливими умовами праці, зазначеного у поданих ним довідках у пільговий стаж роботи для призначення державної пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком N1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваних у встановленому порядку. Кабінетом Міністрів України, у відповідності до п. п."а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 п. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язано управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та ухвалити рішення з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення суду; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, в якій просить змінити рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року та внести зміни до резолютивної частини рішення суду, зазначивши відповідачем Головне управління Пенсійного Фонду України у Київській області; внести доповнення до мотивувальної частини рішення, додатково зазначивши наявні у матеріалах справи письмові докази: довідку форми 122 за вих. № 242/2 від 10 липня 2014 року, видану Відкритим акціонерним товариством «Львівенергоремонт», та довідку від 1 червня 1993 року за вих. №11/178-1, видану Українським державним виробничим підприємством «Львівенергоремонт», що підтверджують пільговий стажу роботи у період часу з 6 червня 1989 року по 29 січня 1993 року для призначення державної пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваних у встановленому порядку.Кабінетом Міністрів України, у відповідності до п. п.а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 ст. 55, ч. 1 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; внести доповнення та зміни до резолютивної частини рішення, а саме: здійснити посилання у резолютивній частині рішення на довідки форми 122 за вих. №242/2 від 10 липня 2014 року, видану Відкритим акціонерним товариством «Львівенергоремонт», та за вих. № 11/178-1 від 1 червня 1993 року, видану Українським державним виробничим підприємством «Львівенергоремонт», що підтверджують пільговий стаж роботи у період часу з 6 червня 1989 року по 29 січня 1993 року для призначення державної пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваних у встановленому порядку Кабінетом Міністрів України, у відповідності до п. п.а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 ст. 55, ч. 1 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зазначити назву підприємства, за період роботи у якому мною було отримано право на призначення пенсії і зниженням пенсійного віку - Виробниче об`єднання «Львіватоменергоремонт»; третій абзац резолютивної частини рішення суду стосовно покладення певних обов`язків на відповідача викласти наступного змісту: «зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України у Київській області провести перерахунок і виплату недонарахованої суми пенсії з моменту її призначення з урахуванням роботи з особливо шкідливими умовами праці у Виробничому об`єднанні «Львіватоменергоремонт» з 6 червня 1989 року по 29 січня 1993 року за довідкою форми 122 за вих. № 242/2 від 10 липня 2014 року, виданою Відкритим акціонерним товариством «Львівенергоремонт», та довідками від 1 червня 1993 року за вих. № 11/178-1, № 11/178-2, виданими Українським державним виробничим підприємством «Львівенергоремонт» до спеціального трудового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваних у встановленому порядку Кабінетом Міністрів України, який дає право на державну пенсію на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, згідно п. п.а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 ст. 55, ч. 1 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що надаючи оцінку доказам на підтвердження наявного у нього трудового стажу роботи у ВО «Львіватоменергоремонт» з 6 червня 1989 року по 29 січня 1993 року в особливо шкідливих умовах праці у зоні відчуження Чорнобильської АЕС, суд прийняв до уваги та послався у мотивувальній частині рішення тільки на довідку Українського державного виробничого підприємства «Львівенергоремонт» (правонаступника ВО «Львіватоменергоремонт»), яка була видана на підтвердження терміну виконання робіт в особливо шкідливих умовах праці у складі ВО «Львіватоменергоремонт» за вих. № 11/178-2 від 01.06.1993 року, в той же час не надавши належної правової оцінки та не врахувавши інші письмові докази, що мають істотне значення для підтвердження пільгового стажу роботи на даному підприємстві з 6 червня 1989 року по 29 січня 1993 року, а саме: довідку Українського ДВП «Львівенергоремонт» за вих. № № 11/178-1 від 01.06.1993.

25.11.2019 до суду апеляційної інстанції від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач вказує, що довідки, які охоплюють один і той же період роботи позивача, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, містять суперечливу інформацію, а тому встановити дійсні періоди роботи в зоні відчуження виявилось неможливим. Вказує, що період роботи позивача з 05 червня 1989 року по 29 січня 1993 року зарахований до трудового стажу згідно записів у трудовій книжці без урахування кратності.

Щодо клопотання позивача про заміну відповідача його правонаступником, колегією суддів встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 628 управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області реорганізувалось шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

В управлінні Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області, рахунки закриті з 01 липня 2019 року, кінцеву процедуру припинення діяльності управління у державного реєстратора пройдено - 23 липня 2019 року.

Отже, в порядку статті 52 КАС України необхідно допустити заміну відповідача - Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 належить до громадян, які постійно проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю у 1988 році та має відповідне посвідчення категорії 2 серії НОМЕР_1 , видане 16.11.1992 Київською облдержадміністрацією.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 , відповідно до наказу №42 від 29.01.1987 був прийнятий на роботу до Харьківського монтажно-налагоджувального управління треста "Теплоенергомонтаж", у якому працював до 13.02.1987. З цього часу прийнятий на роботу у ВО "Комбінат" управління автомобільного транспорту м. Чорнобиля Київської області, наказ №18-лс від 13.02.1987, де пропрацював до 01.09.1988. З 20.10.1988 по 31.05.1989 працював у ВО "Комбінат"; з 05.06.1989 по 29.01.1993 - у дизельному цеху на постійній виробничій дільниці на Чорнобильській АЕС Виробничого об`єднання «Львіватоменергоремонт» слюсарем-ремонтником 4 розряду, звільнений 29.01.1993 на підставі скорочення чисельності штату у зв`язку з ліквідацією постійної виробничої дільниці на ЧАЕС. 01.02.1993 прийнятий на Чорнобильську АЕС; 22.09.1997 наказом Міністерства енергетики України від 22.09.1997 ВО ЧАЕС переіменовано на НАЕК ВП ЧАЕС Міненерго. 21.12.2001 Ретунський переведений оператором ТТО РО 6 групи в реакторний цех. 01.11.2003 переведений в цех по роботі з відпрацьованим ядерним паливом (а.с.18-25, т.1).

Відповідно до довідки українського державного виробничого підприємства «Львівенергоремонт» від 01.06.1993 №11/178-1 ОСОБА_1 працював на підприємстві в цехах та виробництвах, передбачених списками №1 і №2, затвердженими постановами Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 з 06 червня 1989 року по 29 січня 1993 року (а.с.105, т.1).

Згідно довідки українського державного виробничого підприємства "Львівенергоремонт" від 01.06.1993 №11/178-2 ОСОБА_1 працюючи в УДВП «Львівенергоремонт» приймав участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та був безпосередньо зайнятий та роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року №1497-378 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року №665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку N 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 з 06.06.1989 по 09.05.1990; з 21.06.1990 по 21.01.1991; з 30.05.1991 по 31.07.1991; 05.08.1991 по 11.09.1992; 15.02.1992 по 24.03.1992; 08.04.1992 по 17.06.1992; 09.09.1992 по 29.01.1993.

За інформацією довідки від 07.02.2018 №431/18 позивач з липня 1989 року по грудень 1992 року під час виконання робіт на Чорнобильській АЕС одержав дозу зовнішнього опромінення 33 мЗв.

Згідно акту зустрічної перевірки щодо підтвердження факту пільгового стажу роботи від 17.07.2014 встановлено, що ОСОБА_1 , 1963 р.н., був зарахований в дизельний цех на ВО "Львіватоменергоремонт" на постійну виробничу дільницю на Чорнобильській АЕС з 05.06.1989 (наказ №823-к) на посаду слюсаря-ремонтника. Наказом по особовому складу №56-к від 25.01.1993 у зв`язку з ліквідацією ВД на Чорнобильській АЕС звільнений за скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП з 29.01.1993.

В липні 2012 року, позивач звернувся із заявою до Славутицького УПФУ з вимогою оформлення пенсії та включення часу роботи, що дає право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку N1 до трудового стажу із наданням відповідних документів, проте відповідач надіслав лист від 21.02.2018 за №13-р-03 зі змісту якого не зрозуміло підстави для допущення бездіяльності стосовно вимоги ОСОБА_1 .

Вважаючи неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області у зарахуванні періоду роботи з особливо шкідливими умовами праці у період з 06.06.1989 по 29.01.1993 у пільговий стаж роботи для призначення державної пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених у встановленому порядку Кабінетом Міністрів України, відповідно до п "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.2 ст.55, ч.1 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що відповідач обмежив право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому вимоги в частині визнання неправомірною відмови УПФУ у м. Славутичі у зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 в особливо шкідливих умовах праці у ВО "Львіватоменерго" позовні вимоги підлягають задоволенню, та, одночасно з цим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату недорахованої суми пенсії з моменту її призначення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача саме провести перерахунок і виплату не донарахованої суми пенсії з моменту її призначення з урахуванням роботи з особливо шкідливими умовами праці у Виробничому об`єднанні "Львіватоменергоремонт" з 06.06.1989 по 29.01.1993 не підлягають задоволенню, оскільки на даній стадії вони є передчасними і призведуть до втручання в дискреційні повноваження відповідача щодо обчислення сумарного стажу роботи, зокрема пільгового, для обрахунку стажу для пенсії на пільгових умовах за Списком №1, однак, звертає увагу на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV), Порядком застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V 14 вересня 2006 року визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з абзацом 1 пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (абз. 1 ч. 1 Закону).

Потерпілі від Чорнобильської катастрофи: - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років: 2 роки та додатково 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років (абз. 6 п. 2 ч. 1 Закону).

Потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які відпрацювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 (чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на два роки понад передбачений цією статтею (абз. 1 ч. 2).

Крім того, згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладено раніше Верховним Судом України, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2016 року (справа 21-6501а15), постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року (справа № 308/3135/17) та постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року (справа №356/41/17).

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій, є трудова книжка.

Аналогічне правове положення закріплено й у статті 48 КЗпП України та в пункті 1 Порядку № 637.

Також, пунктами 1, 2, 20 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Так, як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 з 05.06.1989 по 29.01.1993 працював у дизельному цеху на постійній виробничій дільниці на Чорнобильській АЕС Виробничого об`єднання «Львіватоменергоремонт» слюсарем-ремонтником 4 розряду, звільнений 29.01.1993 на підставі скорочення чисельності штату у зв`язку з ліквідацією постійної виробничої дільниці на ЧАЕС. (а.с.21, т.1).

Відповідно до довідки українського державного виробничого підприємства «Львівенергоремонт» від 01.06.1993 №11/178-1 ОСОБА_1 працював на підприємстві в цехах та виробництвах, передбачених списками №1 і №2, затвердженими постановами Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 з 06 червня 1989 року по 29 січня 1993 року (а.с.105, т.1).

Разом з тим, в матеріалах справи міститься уточнююча довідка від 01.06.1993 №11/178-2, у якій вказано саме періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, тобто проміжки часу між безперервним періодом роботи з 06 червня 1989 року по 29 січня 1993 року в УДВП «Львівенергоремонт», які свідчать про зайнятість позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме: з 06.06.1989 по 09.05.1990; з 21.06.1990 по 21.01.1991; з 30.05.1991 по 31.07.1991; 05.08.1991 по 11.09.1992; 15.02.1992 по 24.03.1992; 08.04.1992 по 17.06.1992; 09.09.1992 по 29.01.1993.

Згідно діючого законодавства атестація робочих місць проводиться в Україні з 21.08.1992.

Відтак, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списку за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року і за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд України у постанові від 16 вересня 2014 року у справі № 21-307а14.

Разом з тим, відсутність доказів проведення атестації робочих місць за умовами праці ВО «Львіватоменергоремонт» у період з 21 серпня 1992 року (дата початку проведення атестації робочих місць в Україні) по 29 січня 1993 року (дата звільнення позивача з ВО «Львіватоменергоремонт») не може свідчити про не підтвердження зайнятості позивача за відповідною професією що міститься у Списку № 1, оскільки атестація проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років, а тому, з 21 серпня 1992 року підприємство могло протягом п`яти років провести таку атестацію, однак, як вбачається з матеріалів справи, 29.01.1993 позивач був звільнений саме через ліквідацію постійної дільниці на ЧАЕС.

Відтак, зважаючи на те, що в матеріалах справи міститься уточнююча довідка від 01.06.1993 №11/178-2, у якій вказано саме періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, тобто проміжки часу між безперервним періодом роботи з 06 червня 1989 року по 29 січня 1993 року в УДВП «Львівенергоремонт», які свідчать про зайнятість позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд апеляційної інстанції зазначає, що саме з урахуванням такої довідки і має бути розглянуто відповідачем заяву ОСОБА_1 та прийнято відповідне рішення за наслідком розгляду такої заяви.

При цьому, колегія суддів зазначає, що довідка від 07.02.2012 №82/1 в.д., видана ВАТ «Львівенергоремонт» про те, що ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий та роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року №1497-378 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року №665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку N 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 з 16 травня 1989 року до 17 березня 1993 року (а.с.40, т.1); та довідка №242/2 від 10.07.2014 видана ВАТ «Львівенергоремонт» про те, що ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий та роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року №1497-378 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року №665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку N 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 з 16 травня 1989 року до 29 січня 1993 року не можуть бути взяті ні судом, ні відповідачем під час розгляду заяви позивача до уваги, оскільки вказані довідки суперечать іншим доказам, що містяться в матеріалах справи, оскільки відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ВО «Львіватоменергоремонт» саме 05.06.1989, а не 16 травня 1989 року, як зазначено у таких довідках, крім того, в матеріалах справи міститься копія наказу №823-к від 05.06.1989, відповідно до якого ОСОБА_1 був зарахований в дизельний цех на ВО "Львіватоменергоремонт" на постійну виробничу дільницю на Чорнобильській АЕС саме з 05.06.1989 (а.с.51, т.1), та копія наказу №56-к від 25.01.1993, згідно якого у зв`язку з ліквідацією ВД на Чорнобильській АЕС позивач звільнений за скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП саме з 29.01.1993 (а.с.52, т.1), а не 17 березня 1993 року.

Відповідно до підпункту "г'" пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1 (з наступними змінами) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 N 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як встановлено колегією суддів, позивачем відповідно до зазначеного Порядку була подана до УПФУ в м. Славутичі заява про призначення пенсії за віком згідно п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до якої додавалися необхідні документи, передбачені Порядком, в т. ч. довідка від 01.06.1993 №11/178-2, яка належним чином оформлена і видана УДВП "Львівенергоремонт", що не спростовуються відповідачем.

Отже, ці документи дають право на призначення пенсії на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку.

Однак, всупереч встановленому правовому порядку вказані документи відповідачем безпідставно були поставлені під сумнів і не враховані при обчисленні стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Документи в установленому порядку не визнані недійсними, їх фіктивність не встановлена рішенням компетентного органу.

Таким чином, відповідач не прийняв законне рішення про зарахування стажу роботи, яке дає право на пільги, повернувши документи позивача, чим обмежив його право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання неправомірною відмову відповідача у зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 з особливо шкідливими умовами праці у ВО "Львіватоменергоремонт", зазначеного у поданих ним довідках у пільговий стаж роботи для призначення державної пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком N1.

При цьому, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести перерахунок і виплату не донарахованої суми пенсії з моменту її призначення з урахуванням роботи з особливо шкідливими умовами праці у Виробничому об`єднанні "Львіватоменергоремонт" з 06.06.1989 по 29.01.1993 не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується та приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених суду повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі. Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13).

Тобто, призначення та виплата пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

Оскільки такі вимоги позивача про зобов`язання провести перерахунок і виплату не донарахованої суми пенсії з моменту її призначення з урахуванням роботи з особливо шкідливими умовами праці у Виробничому об`єднанні "Львіватоменергоремонт" з 06.06.1989 по 29.01.1993 є передчасними і призведуть до втручання в дискреційні повноваження відповідача щодо обчислення сумарного стажу роботи, зокрема пільгового, та необхідності обчислити такий сумарний період, зазначений у довідці від 01.06.1993 №11/178-2, який підлягає зарахуванню до спеціального трудового стажу за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених у встановленому порядку Кабінетом Міністрів України, то такі не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАСУ, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені під час розгляду заяви позивача, а тому, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо проведення перерахунку та виплати пенсії з урахуванням роботи з особливо шкідливими умовами праці у ВО "Львіватоменергоремонт" згідно поданої довідки про такі періоди роботи.

Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції в частині відсутності в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції відомостей щодо наявних у матеріалах справи письмових доказів: довідки форми 122 за вих. № 242/2 від 10 липня 2014 року, довідки від 1 червня 1993 року за вих. №11/178-1, довідка від 07.02.2012 №82/1 в.д., та відсутності оцінки таким доказам судом першої інстанції, невірного зазначення назви підприємства, за період роботи у якому позивачем набуто право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку ВО "Львіватоменерго", замість вірного Виробниче об`єднання «Львіватоменергоремонт», а відтак, рішення суду першої інстанції слід змінити в мотивувальній частині, зазначивши, що підстави для частково задоволення позову та виклад обставин справи міститься в даній постанові.

В іншій частині доводи апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи, та не можуть бути підставою для його скасування.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідображення в рішенні суду таких обставин і відсутність їх оцінки призвело до помилкового вирішення справи в частині мотивації прийняття судом першої інстанції рішення про часткове задоволення позовних вимог, а відтак, рішення суду першої інстанції слід змінити в мотивувальній частині, зазначивши, що підстави для частково задоволення позову та виклад обставин справи міститься в даній постанові.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_1 про заміну відповідача задовольнити.

Допустити заміну відповідача (Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області) його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року змінити в мотивувальній частині.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді Н.В. Безименна

О.О. Беспалов