Справа № 160/3641/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/3641/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року (суддя Букіна Л.Є., повний текст складено 24.09.2019р.) у справі №160/3641/19 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості, -

встановиВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнень, просила:

визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати їй підйомної грошової допомоги;

стягнути з військової частини НОМЕР_1 кошти на підйомну допомогу у розмірі 7003,80 грн. та перерахувати їх на картковий рахунок ПАТ КБ «Приватбанк».

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що у порушення вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 року № 370 відповідач не нарахував та не виплатив їй підйомну допомогу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 з приводу не виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги при укладенні контракту.

стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 невиплачену підйомну допомогу у розмірі 7003,80 грн. (сім тисяч три гривні 80 копійок).

Вирішуючи спірні відносини між сторонами суд першої інстанції виходив з того, що підйомна допомога є одним із видів соціального забезпечення військовослужбовців, виплата якої є обов`язковою після фактичного їх прибуття з навчальних центрів у пункт нової постійної дислокації військової частини і ця допомога не виплачується лише в випадку, якщо місце проживання військовослужбовця у зв`язку з призначенням на посаду, не змінилося.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки позивачка була зарахована до військової частини НОМЕР_1 , місце дислокації якої розташовано поза пунктом постійного проживання позивачки до прийняття на військову службу, то позивачка має право на отримання підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення.

Не погодившись з рішення суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій

посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивачки права на отримання підйомної допомоги. Скаржник вказує на те, що таке право мають лише ті військовослужбовці, які у зв`язку з проходженням служби (місцезнаходженням військової частини) були вимушені змінити місце свого постійного проживання. З цих підстав відповідач зазначає те, що оскільки судом таких обставин у цій справі встановлено не було, то суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність у позивачки права на отримання підйомної допомоги. Також скаржник вказує на те, що ухваливши рішення, суд першої інстанції визнав неправомірною бездіяльність відповідача щодо невиплаті позивачці підйомної допомоги під час укладення контракту. З цього приводу відповідач зазначає, що спір, який є предметом у цій справі, не стосується будь-яких виплат позивачці при укладені контракту, а відповідач, взагалі, з позивачкою контракт не укладав.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість. Фактично позиція позивачки полягає у тому, що оскільки вона, як військовослужбовець, була вимушена зміни місце свого постійного проживання, у зв`язку з переведенням до військової частини НОМЕР_1 , то вона має право на підйомну допомогу.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 29.08.2017 року на підставі контракту позивачку прийнято на військову службу до військової частини НОМЕР_2 .

Після завершення навчання у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , наказом командира військової частини (по стройовій частині) №325 від 16.12.2017р. солдата ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 з подальшим вибуттям до нового місця служби, а саме: до військової частини НОМЕР_1 .

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.02.2018 року № 3-25, позивачку з 06.02.2018 року виключено зі списків особового складу частини НОМЕР_1 з подальшим вибуттям до нового місця служби, а саме: до військової частини НОМЕР_3 .

Вирішуючи питання щодо надання позиваці підйомної допомоги відповідно до Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 року № 370, відповідач повідомив про відсутність підстав для виплати підйомної допомоги з огляду на те, що позивачка зареєстрована у селі Єлизаветівка Петриківського району Дніпропетровської області, що знаходиться на відстані менше 100 км до міста Дніпро, в якому розташована військова частина НОМЕР_1 .

Не погодившись з відмовою у виплаті підйомної допомоги, позивачка звернулася із позовом до суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з п.1 ч.3 статті 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей встановлено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини, їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Порядок виплати підйомної допомоги військовослужбовцю в зв`язку з переїздом до місця служби в іншій місцевості визначено наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 року №370 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 8 листопада 2001 р. за № 940/6131).

Відповідно до п.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України 22.10.2001 року №370 (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особам офіцерського складу (далі-офіцери), прапорщикам (мічманам) т-ч військовослужбовцям рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі-військовослужбовці, які проходять службу за контрактом), що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 18 Інструкції № 370 передбачено, що підйомна допомога, в тому числі на членів сім`ї, не виплачується, зокрема: якщо місце проживання військовослужбовців у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) не змінилося. В цьому випадку підйомна допомога виплачується після фактичного переїзду військовослужбовця на постійне проживання до пункту дислокації військової частини.

Отже підставою для виплати підйомної допомоги є те, що у зв`язку із зміною місця проходження служби, військовослужбовцем змінено місце проживання.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачка зареєстрована у селі Єлизаветівка Петриківського району Дніпропетровської області.

Місцем знаходження військової частини НОМЕР_1 є м.Дніпро.

Позивачку переведено на службу до військової частини НОМЕР_1 із військової частини НОМЕР_2 в м.Полтава.

Встановлені обставини справи також свідчать про те, що у зв`язку із зміною місця служби позивачка змінила місце проживання на: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються укладеним договором оренди квартири від 20.12.2017р., довідкою про перевірку житлових умов від 26.02.2019р.

Посилання відповідача на те, що про місце проживання позивачки свідчить реєстрація про її місце проживання в с.Єлизаветівка, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки місце реєстрації проживання та фактичне проживання не є тотожними поняттями. При цьому Інструкція №370 не пов`язує виникнення у військовослужбовця права на отримання підйомної допомоги від зміни саме реєстрації місця проживання.

Крім цього слід зазначити те, що відмовляючи у виплаті підйомної допомоги, відповідач взагалі виходив з того, що позивачка зареєстрована у селі Єлизаветівка Петриківського району Дніпропетровської області, що знаходиться на відстані менше 100 км до міста Дніпро, в якому розташована військова частина НОМЕР_1 .

Але таким умов для набуття права на отримання підйомної допомоги, як відстань від місця проживання до військової частини, Інструкція №370 не визначає.

Посилання відповідача на те, що місце проживання позивачка змінила під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_3 , суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки такі обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Той факт, що довідку про перевірку житлових умов позивачки від 26.02.2019р. складено представниками військової частини НОМЕР_3 , не може свідчити про те, що у зв`язку з переведенням на службу до військової частини НОМЕР_1 позивачка не змінювала місце свого проживання. Навпаки, у вказаній довідці зазначено місце проживання позивачки як: АДРЕСА_1 , що відповідає договору оренди квартири від 20.12.2017р.

Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивачки права на отримання підйомної допомоги при переведенні на службу до військової частини НОМЕР_1 .

В той же час, суд першої інстанції визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплаті позивачці підйомної допомоги при укладенні контракту. Але спірні відносини не стосувалися права позивачки на отримання будь-яких виплат під час укладення контракту. Більш того, встановлені обставини у цій справі свідчать про те, що відповідач не укладав з позивачкою контракт на проходження служби.

Вказані обставини є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни судового рішення, шляхом виключення з його резолютивної частини словосполучення «при укладенні контракту».

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 у справі №160/3641/19 змінити, виключивши з його резолютивної частини словосполучення «при укладенні контракту».

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 у справі №160/3641/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст. 329 КАС України

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 12.12.2019р.

Повне судове рішення складено 13.12.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк