Справа № 360/4412/19
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4412/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Свергун І.О.,

за участі секретаря судового засідання Карча В.М.,

представника позивача Дядько Г.П.,

представника відповідача Резнікової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.07.2019 № ,

ВСТАНОВИВ:

08.10.2019 до суду надійшов позов комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» (далі КП «Лисичанськтепломережа», позивач) до Головного управління ДФС у Луганській області (далі ГУ ДФС у Луганській області, відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.07.2019 № , винесене ГУ ДФС у Луганській області про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 93679,24 грн, застосованих за затримку понад 30 календарних днів сплати податку на додану вартість у розмірі 468396,20 грн. Позовні вимоги мотивовано таким.

На підставі акта камеральної перевірки від 24.06.2019 № 679/12-32-50-05/13401321 ГУ ДФС у Луганській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.07.2019 № , яким КП «Лисичанськтепломережа» зобов`язано сплатити штрафи в сумі 93679,24 грн за затримку сплати суми грошового зобов`язання відповідно до ст. 126 ПК України.

З додатку до акта камеральної перевірки слідує, що уточнюючі розрахунки по декларації з ПДВ від 18.07.2017 № , від 17.08.2017 № , від 20.10.2017 № розцінюються контролюючим органом як сплата податкового боргу з ПДВ, а дата прийняття такого уточнюючого розрахунку як дата фактичної сплати податкових зобов`язань.

Позивач не погоджується з таким висновком, зазначає, що подання уточнюючого розрахунку, яким зменшено суми самостійно визначених грошових зобов`язань, не є сплатою боргу з ПДВ за рахунок майна платників податків, подання уточнюючого розрахунку тягне за собою зміну раніше задекларованих податкових зобов`язань і не може бути прирівняне до погашення податкового боргу.

По-друге, штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань прийнято ГУ ДФС у Луганській області поза межами 1095 днів, тобто, без урахування положень пункту 102.1 статті 102 ПК України.

Отже, враховуючи дати граничних строків сплати узгоджених грошових зобов`язань, визначених позивачем у податковій звітності з податку на додану вартість за період листопад-грудень 2010 року, січень-грудень 2011 року, січень-травень 2012 року та за червень 2014 року, податкове повідомлення-рішення від 12.07.2019 № ГУ ДФС у Луганській області про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 93679,24 грн, застосований за затримку понад 30 календарних днів сплати податку на додану вартість у розмірі 468396,20 грн, є протиправним та належить до скасування.

Ухвалою суду від 11.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

29.10.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній посилається на таке.

ГУ ДФС у Луганській області проведено камеральну перевірку КП «Лисичанськтепломережа» з питань своєчасності сплати податку на додану вартість за період з липня 2017 року по жовтень 2017 року, якою встановлено порушення вимог п. 50.1 ст. 50, п. 57.3 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 ПК України, а саме: несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов`язання з ПДВ у сумі 468396,20 грн за період з липня 2017 року по жовтень 2017 року, що підтверджується актом перевірки від 24.06.2019 № 679/12-32-50-05/13401321.

До ГУ ДФС у Луганській області були подані податкові декларації з ПДВ, а саме: за квітень 2016 року, за травень 2016 року, за червень 2016 року та уточнюючий розрахунок, в яких платником податків самостійно визначені суми грошових зобов`язань з ПДВ. Нарахування сум грошових зобов`язань по зазначених вище деклараціях відповідно до строків сплат проведено в інтегрованій картці платника (далі - ІКП), також в ІКП на виконання рішень суду про розстрочення податкового боргу від 01.03.2011 № 2а-1244/11, від 30.05.2011 № 2а-3842/11, від 29.02.2012 № 2а/1270/11, від 27.07.2012 № 2а/1270/44, від 27.09.2012 № 2а/1270/17 були проведені щомісячні нарахування розстрочених сум.

Суми грошових зобов`язань з ПДВ, розстрочені за рішеннями суду суми податкового боргу були погашені з затримкою граничних термінів сплати більше 30 календарних днів на загальну суму 468396 грн 20 коп. шляхом перерахування коштів за платіжними дорученнями та шляхом зарахування сум від`ємного значення, які зараховуються у зменшення суми податкового боргу з ПДВ, визначених платником податків в рядку 20.1 декларацій (розрахунок наведено в акті перевірки).

Вважає, що правова позиція, висловлена Верховним Судом у наведених позивачем справах, а саме № 813/2009/17 від 27.02.2018, № 2а-9232/12./2670 від 05.11.2018, 812/8730/13-а від 20.03.2018, має форму постанов, прийнятих за результатами касаційного розгляду справи, тобто не є результатом розгляду зразкової справи, отже не може мати преюдиційного значення при розгляді справи № 360/4412/19.

Враховуючи наведене, вважає, що повідомлення-рішення 12.07.2019 № про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 93679 грн 24 коп., застосований за затримку понад 30 календарних днів сплати податку на додану вартість у розмірі 468396,20 грн, було винесено відповідно до вимог чинного законодавства. Тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог (арк. спр. 45-46).

14.11.2019 від відповідача до суду надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначає про обов`язок контролюючого органу зараховувати кошти, що сплачує платник податків, у рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків.

Наприклад, податкова декларація № від 20.07.2016 (строк нарахування 30.07.2016) сплачена лише в жовтні 2017 року декларацією за вересень 2017 року № від 19.10.2017, в якій платником від`ємне значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного податкового періоду зараховано у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість. Станом на 30.07.2016 згідно з ІКПП платника податків заборгованість становила 3629159,13 грн. Упродовж 30 календарних днів підприємством сплачено 81284,71 грн. Тобто, борг по декларації сплачено за період, більший за 30 календарних днів, тому до платника повинно бути застосовано 20% штрафу від суми недоплати.

КП «Лисичанськтепломережа» 20.04.2016 було надано уточнюючий розрахунок № на суму 181849 грн. На момент надання уточнюючого розрахунку в ІКПП значилась заборгованість 2510868,79 грн. За період 30 календарних днів підприємством сплачено 68284,71 грн, що значно менше заборгованості на дату надання уточнюючого розрахунку. Тобто, борг по вищезазначеному уточнюючому розрахунку сплачено за період, більший за 30 календарних днів (фактично сплачено з 20.07.2017 по 08.08.2017), тому до платника повинно бути застосовано 20% штрафу від суми недоплати.

Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення від 12.07.2019 № про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 93679,24 грн, застосований за затримку понад 30 календарних днів сплати податку на додану вартість у розмірі 468396,20 грн, було винесено відповідно до вимог чинного законодавства (арк. спр. 120-122).

02.12.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на письмові пояснення відповідача, в якій позивач посилається на порушення відповідачем строків прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення (арк. спр. 208-209).

В ході судового розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача заперечували проти позову, пояснили, що позивач самостійно зарахував від`ємне значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного податкового періоду у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість. Крім того, відповідно до вимог чинного законодавства суми, сплачені позивачем у погашення розстрочених за рішеннями суду сум боргу, у зв`язку з наявністю у платника заборгованості зараховувалися в рахунок погашення боргу в порядку календарної черговості. Тому відповідач вважає прийняте податкове повідомлення-рішення правомірним, а позов таким, що не належить до задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Комунальне підприємство «Лисичанськтепломережа» зареєстроване як юридична особа 20.04.1992, № запису 1 000529, місцезнаходження: 93113, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Тепла, буд. 17, перебуває на обліку як платник податків у ДПІ в м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 31.10.2019 (арк. спр. 106-110).

Головним державним ревізором - інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Лисичансько-Попаснянського управління ГУ ДФС у Луганській області Шнітко С.М. на підставі п.п. 19-1.1.1 та 19-1.1.2 п. 19-1.1 ст.19-1, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.1 п. 75.1 ст. 75, п. 76.1 та 76.3 ст. 76 ПК України проведено камеральну перевірку КП «Лисичанськтепломережа», податковий номер 13401321, з питань своєчасності сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з липня 2017 року по жовтень 2017 року, за наслідками якої складено акт від 24.06.2019 № 679/12-32-50-05/13401321 (арк. спр. 10).

Перевіркою встановлено, що в порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, встановлених п.п. 50.1 ст. 50, п.п. 57.3 ст. 57, п.п. 203.2 ст. 203 ПК України, КП «Лисичанськтепломережа» несвоєчасно сплачено податок на додану вартість у сумі 468396,20 грн при затримці понад 30 днів за період з липня 2017 року по жовтень 2017 року.

За наслідками перевірки ГУ ДФС у Луганській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.07.2019 № , яким за затримку понад 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 468396,20 грн КП «Лисичанськтепломережа» зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 93679,24 грн (арк. спр. 6, 7-9).

За наслідками адміністративного оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення від 12.07.2019 № рішенням ДФС України від 20.09.2019 № 2610/6/99-00-08-05-05 скаргу КП «Лисичанськтепломережа» залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін (арк. спр. 13-14).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до вимог пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктом 86.2 статті 86 ПК України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Стаття 203 ПК України визначає порядок надання податкової декларації з податку на додану вартість та строки розрахунків з бюджетом.

Відповідно до пункту 203.2 цієї статті сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Доводи позивача про те, що контролюючий орган неправомірно визначив як погашення податкового боргу подання уточнюючого податкового розрахунку, суд до уваги не бере з огляду на таке.

Судом установлено, що 20.04.2016 КП «Лисичанськтепломережа» подало до контролюючого органу уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період лютий 2016 року, де в рядку 18.1 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 рядок 17 декларації 0110) (сума рядків 13 таблиць 1-3 додатка ДС10 до декларації 0121-0123,0130) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету» зазначило суму 181849 грн (арк. спр. 24-27).

18.05.2016 позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року, де в рядку 18.1 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 рядок 17 декларації 0110) (сума рядків 13 таблиць 1-3 додатка ДС10 до декларації 0121-0123,0130) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету» зазначив суму 163477 грн (арк. спр. 32-34).

15.06.2016 позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2016 року, де в рядку 18.1 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 рядок 17 декларації 0110) (сума рядків 13 таблиць 1-3 додатка ДС10 до декларації 0121-0123,0130) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету» зазначив суму 150351 грн (арк. спр. 29-31).

20.07.2016 позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2016 року, де в рядку 18.1 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 рядок 17 декларації 0110) (сума рядків 13 таблиць 1-3 додатка ДС10 до декларації 0121-0123,0130) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету» зазначив суму 87550 грн (арк. спр. 35-37).

Таким чином, вищевказаними уточнюючим розрахунком та звітними податковими деклараціями платник самостійно визначив податкові зобов`язання з ПДВ.

Визначені самостійно платником податкові зобов`язання сплачувалися як платіжними дорученнями, так і податковими деклараціями з податку на додану вартість звітними за періоди червень, липень, вересень 2017 року (арк. спр. 15-23, 48-101, 225-248).

Так, грошові зобов`язання за податковою декларацією від 20.07.2016 № за червень 2016 року сплачено лише в жовтні 2017 року декларацією за вересень 2017 року від 19.10.2017 № , в якій платником від`ємне значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного податкового періоду зараховано у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.

Грошові зобов`язання за уточнюючим розрахунком від 20.04.2016 № сплачено частково у липні 2017 року податковою декларацією за червень 2017 року від 18.07.2017 № , в якій платником від`ємне значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного податкового періоду самостійно зараховано у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість, а також частково протягом липня-серпня 2017 року платіжними дорученнями.

Грошові зобов`язання за декларацією від 18.05.2016 № за квітень 2016 року сплачено частково у серпні 2017 року податковою декларацією за липень 2017 року від 17.08.2017 № , в якій платником від`ємне значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного податкового періоду самостійно зараховано у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість, а також частково протягом серпня-вересня 2017 року платіжними дорученнями.

Грошові зобов`язання за податковою декларацією від 15.06.2016 № за травень 2016 року сплачено частково у жовтні 2017 року податковою декларацією за вересень 2017 року від 20.10.2017 № , в якій платником від`ємне значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного податкового періоду самостійно зараховано у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість, а також частково протягом вересня-жовтня 2017 року платіжними дорученнями.

Вказані обставини підтверджуються витягом з інтегрованої картки платника (арк. спр. 48-101), додатком до акта камеральної перевірки від 24.06.2019 № 679/12-32-50-05/13401321 (арк. спр. 149-150).

Таким чином, доводи позивача про те, що контролюючим органом було враховано в якості сплати грошових зобов`язань подання уточнюючого розрахунку, є хибними, оскільки навпаки, здійснювалася сплата грошових зобов`язань, визначених, у тому числі, уточнюючим розрахунком.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 203.2 статті 203 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 цієї статті при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Таким чином, платником самостійно у зв`язку з наявністю податкового боргу віднесено суми у зменшення сум податкового боргу за минулий період.

Щодо посилань позивача на те, що штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань застосовано відповідачем поза межами строку 1095 днів, суд зазначає таке.

Постановами Луганського окружного адміністративного суду від 25.06.2012 у справі № 2а/1270/4474/2012, від 14.02.2012 у справі № 2а/1270/1188/2012, від 01.03.2011 у справі № 2а-1244/11/1270, від 27.09.2012 у справі № 2а/1270/7018/2012, від 30.05.2011 у справі № 2а-3842/11/1270, від 30.05.2011 у справі № 2а-3842/11/1270 стягнуто з КП «Лисичанськтепломережа» податковий борг та розстрочено сплату заборгованості з податку на додану вартість (арк. спр. 155-185).

Згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України визначено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з пунктом 131.2 статті 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Відповідно до пункту 100.6 статті 100 ПК України розстрочені суми грошових зобов`язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

Як установлено судом, кошти, сплачені КП «Лисичанськтепломережа» із призначенням платежу «за рішенням суду», у зв`язку з наявністю податкового боргу зараховувалися контролюючим органом у рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення. Такі дії контролюючого органу повністю відповідають вимогам пункту 87.9 статті 87 ПК України, а доводи позивача про порушення відповідачем строку для застосування штрафної санкції не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Щодо посилань позивача про порушення відповідачем строку винесення спірного податкового повідомлення-рішення суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується позивачем, що акт від 24.06.2019 № 679/12-32-50-05/13401321 про результати камеральної перевірки було вручено КП «Лисичанськтепломережа» 25.06.2019 за вх. № 837 (арк. спр. 10).

Податкове повідомлення-рішення № прийнято контролюючим органом 12.07.2019, тобто, протягом п`ятнадцяти робочих днів після вручення акта перевірки, іншими словами - з дотриманням строку, встановленого пунктом 86.8 статті 86 ПК України.

Доводи позивача про виникнення у контролюючого органу повноважень на винесення податкового повідомлення-рішення лише після спливу 15-денного строку після вручення акта перевірки ґрунтуються на хибному тлумаченні положень пункту 86.8 статті 86 ПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи відповідач довів правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, за встановлених у цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і в задоволенні позову слід відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.07.2019 № відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 11 грудня 2019 року.

Суддя І.О. Свергун