Справа № 560/3536/19
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3536/19
РІШЕННЯ

іменем України

06 грудня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Хмельницькій області щодо виключення із розрахунку пенсії заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з 01.01.1984 по 31.12.1988 в Хмельницькому виробничо-торгівельному підприємстві громадського харчування ресторані "Центральний";

- зобов`язати Головне управління ПФУ у Хмельницькій області провести нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1984 по 31.12.1988 - згідно довідки, виданої Хмельницьким виробничо-торгівельним підприємством громадського харчування рестораном "Центральний".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 30.05.2002 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2. З 01.01.2004 року розмір пенсії обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-1V від 09.07.2003.

Вказує, що з квітня 2019 року розмір пенсії позивача відповідачем зменшено з 5219,18 грн. до 1824,02 грн. Отримавши пенсію у розмірі двічі меншому, ніж отримував раніше, позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив надати відповідне роз`яснення. На звернення отримав лист за вих.№1509/Д-8 від 25.06.2019 у якому зазначено, що розмір пенсії зменшено через виключення при обчисленні пенсії заробітної плати за період роботи з 01.01.1984 по 31.12.1988 у Хмельницькому виробничо-торгівельному підприємстві громадського харчування ресторані «Центральний», так як довідка видана за місцем роботи містить виправлення. Можливості провести перевірку первинних документів відповідач не має, оскільки підприємство з 15.03.2015 ліквідоване, а документи на зберігання до місцевого архіву не надходили.

Зазначає, що в результаті проведеного перерахунку індивідуальний коефіцієнт заробітної плати з 01.04.2019 зменшився до 1,25665, а розмір пенсії - до 1824,02 грн.

Вважає, що законних підстав для виключення з розрахунку пенсії довідки про заробітну плату за період роботи у Хмельницькому виробничо - торгівельному підприємстві громадського харчування ресторані «Центральний» у відповідача не було, а тому дії останнього є протиправними, просить позов задовольнити.

Від представника відповідача надійшов відзив на даний адміністративний позов, в якому зазначено, що в квітні 2019 року головним управлінням проведено звірку на відповідність первинним документам довідок про заробітну плату, з урахуванням яких обчислено пенсію. За результатами перевірки підтверджено відповідність сум заробітної плати, зазначених у довідці від 02.02.2006 №65, виданій ВАТ «Акціонерна компанія Адвіс», сумам в первинних документах. Вказує, що провести звірку сум заробітної плати, зазначених у довідці від 12.01.2006 №12, виданій Хмельницьким виробничо - торгівельним підприємством громадського харчування рестораном «Центральним», немає можливості, оскільки документи не надходили на зберігання в архівний відділ Хмельницької міської ради, а підприємство знято з обліку 15.03.2015.

Звертає увагу на те, що довідка видана Хмельницьким виробничо - торгівельним підприємством громадського харчування рестораном «Центральний», містить виправлення в сумах за липень 1984 року, грудень 1984 року, червень 1987 року та липень 1988 року, головним управлінням з 01.04.2019 проведено розрахунок пенсії ОСОБА_1 без врахування сум заробітної плати за період з 01.01.1984 по 31.12.1988 в Хмельницькому виробничо - торгівельному підприємстві громадського харчування ресторані «Центральний», а відтак ознак протиправності у діях відповідача немає, тому у задоволенні позову просить суд відмовити.

У відзиві також заявлене клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Відповідно до ухвали від 08.11.2019 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 з 30.05.2002 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2. З 01.01.2004 року розмір пенсії обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-1V від 09.07.2003.

В квітні 2019 року головним управлінням проведено звірку на відповідність первинним документам довідок про заробітну плату, з урахуванням яких обчислено пенсію. За результатами перевірки підтверджено відповідність сум заробітної плати, зазначених у довідці від 02.02.2006 №65, виданій ВАТ «Акціонерна компанія Адвіс», сумам в первинних документах. Провести звірку сум заробітної плати, зазначених у довідці від 12.01.2006 №12, виданій Хмельницьким виробничо - торгівельним підприємством громадського харчування рестораном «Центральним», немає можливості, оскільки документи не надходили на зберігання в архівний відділ Хмельницької міської ради, а підприємство знято з обліку 15.03.2015.

Позивач отримавши пенсію у розмірі двічі меншому, ніж отримував раніше, звернувся до відповідача із заявою в якій просив надати відповідне роз`яснення. На звернення отримав лист за вих.№1509/Д-8 від 25.06.2019 у якому зазначено, що розмір пенсії зменшено через виключення при обчисленні пенсії заробітної плати за період роботи з 01.01.1984 по 31.12.1988 у Хмельницькому виробничо-торгівельному підприємстві громадського харчування ресторані «Центральний», так як довідка видана за місцем роботи містить виправлення. Можливості провести перевірку первинних документів відповідач не має, оскільки підприємство з 15.03.2015 ліквідоване, а документи на зберігання до місцевого архіву не надходили.

З такими діями відповідача позивач не погодився, вважає їх протиправними, а тому звернувся в суд із даним адміністративним позовом.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував частини 2 статті 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV, страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із ст.20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до положень ст.106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Таким чином, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника-роботодавця.

При цьому, відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Вказані положення Закону кореспондуються із приписами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно із п.2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Згідно із пунктом 4.2 Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Судом встановлено, що в період з 01.01.1984 по 31.12.1988 ОСОБА_1 працював у Хмельницькому виробничо - торгівельному підприємстві громадського харчування ресторані "Центральний". Зазначені обставини підтверджуються довідкою (без номеру та без дати), про те що він дійсно працював завгоспом Хмельницького виробничого - торгівельного підприємства громадського харчування ресторану "Центральний" з 12 листопада 1983 року по 16 липня 1989 року та довідкою про заробіток для обчислення пенсії від 12.01.2006 №12.

Хмельницьке виробничо - торгівельне підприємство громадського харчування ресторан "Центральний" знято з обліку 15.03.2015.

При цьому, документи за 1984-1988 роки Хмельницького виробничого - торгівельного підприємства громадського харчування ресторану "Центральний" до архівного відділу Хмельницької міської ради не надходили.

У зв`язку з встановленими обставинами суд зазначає наступне.

Позивачем з свого боку, як особою, яка звертається з заявою про призначення пенсії за віком, було дотримано усі вимоги чинного на момент подачі заяви законодавства.

В свою чергу Головним управлінням ПФ України в Хмельницькій області не було вжито достатніх дій для перевірки правильності даних, наведених у довідці Хмельницького виробничо - торгівельного підприємства громадського харчування ресторану "Центральний" від 12.01.2006 №12 про заробітну плату ОСОБА_1 з 01.01.1984 по 31.12.1988, відповідно до його повноважень, передбачених Порядком.

Щодо посилань відповідача на той факт, що довідка не підтверджена первинними документами суд зазначає, що не підтвердження первинними документами заробітної плати не може бути однозначною та достатньою підставою для відмови в задоволені позову ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що у довідках Хмельницького виробничо - торгівельного підприємства громадського харчування ресторану "Центральний" містяться всі необхідні відомості стосовно заробітної плати та періоду роботи позивача в даній організації. Довідка підписана уповноваженими особами та містить відтиск штампу підприємства.

При цьому суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за дії посадових осіб, з вини яких на цей час невідомо місцезнаходження первинних документів на підтвердження інформації зазначеній у довідці Хмельницького виробничо - торгівельного підприємства громадського харчування ресторану "Центральний".

Такий висновок суду узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

Так, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch V. The United Kingdom " № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS V. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У пункті 40 справи "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що дії Головного управління ПФУ в Хмельницькій області щодо виключення із розрахунку пенсії заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з 01.01.1984 по 31.12.1988 в Хмельницькому виробничо-торгівельному підприємстві громадського харчування ресторані "Центральний" є протиправними.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що позовні вимоги належать до задоволення, оскільки позивачу вже було призначено пенсію, а з урахуванням того, що дії Головного управління ПФУ в Хмельницькій області щодо виключення із розрахунку пенсії заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з 01.01.1984 по 31.12.1988 в Хмельницькому виробничо-торгівельному підприємстві громадського харчування ресторані "Центральний" є протиправними, суд дійшов висновку, що Головне управління ПФУ в Хмельницькій області необхідно зобов`язати провести нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1984 по 31.12.1988 - згідно довідки, виданої Хмельницьким виробничо-торгівельним підприємством громадського харчування рестораном "Центральний" та з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача є належним та достатнім в даному випадку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач довів, а відповідач не спростував правомірність заявлених позовних вимог, тому, наявні правові підстави для їх задоволення.

Разом з тим, згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що судове рішення ухвалене на користь позивача та при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 768,40 грн., судові витрати необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ в Хмельницькій області.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Хмельницькій області щодо виключення із розрахунку пенсії заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з 01.01.1984 по 31.12.1988 в Хмельницькому виробничо-торгівельному підприємстві громадського харчування ресторані "Центральний".

Зобов`язати Головне управління ПФУ у Хмельницькій області провести нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1984 по 31.12.1988 - згідно довідки, виданої Хмельницьким виробничо-торгівельним підприємством громадського харчування рестораном "Центральний" та з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 грудня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя В.В. Матущак