Справа № 640/11637/19
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 р.Справа № 640/11637/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Зуб Г.А., місце складання м. Харків, повний текст складено 29.10.19 року по справі № 640/11637/19

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці ДФС

про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС, в якому просила суд скасувати постанову Харківської митниці ДФС від 28.05.2019 року у справі про ПМП №0358/80700/19 та закрити справу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 10.02.2019 року Харківською митницею ДФС складено протокол про ПМП №0358/80700/2019 відносно позивача за ознаками порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 МК України. Вказаний протокол позивачеві вручено не було. 28.05.2019 року Харківською митницею ДФС України в особі заступника начальника начальника УАМП та МП Харківської митниці ДФС Волокітіним Є.П. було винесено оскаржувану постанову, якою визнано позивача у вчиненні порушень митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 МК України, і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 НМДГ, що складає 8500 грн. З вказаною постановою позивач не згодна, оскільки вона винесена з порушенням чинного законодавства, оскільки відповідачем проігноровані її пояснення, та не було здійснено опитування свідків, які були присутні в атомобілі під час перетину кордону в пункті пропуску «Гоптівка». Зокрема, двоє громадян змусили позивача підписати документ на пункті пропуску «Гоптівка» 28.08.2018р. з метою ввезення на територію України автомобіля. Позивач не має водійських прав та ніколи не перетинала митний кордон, та легковий автомобіль Lada Vaz позивач бачила лише один раз, коли позивачу запропонували покататись, позивач не розуміла, що вони знаходились на митному кордоні, та при підписі документів інспектор митниці нічого не пояснив. По вказаному факту шахрайських дій позивач звернулась до поліції. Після цього випадку позивач автомобіль не бачила. За вказаних обстави факт правопорушення мав місце внаслідок протиправних дій третіх осіб, що виключає адміністративну відповідальність. Крім того, довіреність від нотаріуса Польщі була підробленою..

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2019 у справі № 640/11637/19 відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Позивач не погодилась із рішенням суду та подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, вказувала, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про те, що в даному випадку порушення є триваючим, просила суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Позивач в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомила.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, 28.08.2018 року громадянкою України ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України через МАПП «Гоптівка» Харківської митниці ДФС легковий автомобіль Lada Vaz 110, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстр. номер НОМЕР_2 (країна реєстрації Республіка Фінляндія) з метою транзиту та терміном вивезення до 07.09.2018 року включно (або до 02.09.2018 у разі переміщення в зоні діяльності одного органу доходів і зборів). У вказаному транспортному засобі також знаходились гр-ни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У зв`язку з відсутністю інформації щодо зворотнього вивезення вказаного автомобіля листом Харківської митниці ДФС запропоновано з`явитись позивачу до митниці для надання пояснень, однак остання не з`явилась. На момент складання оскаржуваної постанови автомобіль Lada Vaz 110, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстр. номер IIL791 вивезено не було.

За вказаним фактом було винесено постанову в справі про ПМП №0358/80700/19 від 28.05.2019 року за ч.3 ст. 470 МК України, визнано позивача винним у порушенні митних правил за ч.3 ст. 470 МК України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 8500 грн. 00 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення правопорушення, його склад (об`єктивна та суб`єктивна сторона) не спростована позивачем належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 3 ст. 470 Митного кодексу України встановлено, що перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 90 Митного кодексу України транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом першим частини першої статті 95 МК України визначено, що для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч. 2 ст. 95 Митного кодексу України до цього строку не включаються: 1) час дії обставин, зазначених у ст. 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до частини 1 ст. 192 Митного кодексу України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до п. 2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року №657 (далі Порядок №657), факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

За змістом ч. 1 ст. 460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених, зокрема, статтею 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Позивач посилалася на шахрайські дії третіх осіб, з приводу чого вона звернулась до органів поліції, та ухвалою суду від 15.10.2019 року зобов`язано уповноважених осіб Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄДРДР за заявою ОСОБА_1 .

Проте, колегія суддів відхиляє такі доводи, оскільки позивачем не надано до суду вироку щодо шахрайських дій відносно третіх осіб, а надано лише звернення позивача до органів поліції, та ухвалу суду про обов`язок органів поліції внести відомості до ЄДР

При цьому, позивач не зверталась до митних органів із заявою про дії обставин непереборної сили, та почала звертатись до органів поліції лише після того, як її почали викликати представники митниці для надання пояснень.

Натомість, при оформленні зобов`язання про транзит визначальним є факт декларування цього транспортного засобу особою, яка його ввезла в митному режимі транзиту, що і було зроблено позивачем, що підтверджується її підписом в митній декларації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що судовим розглядом підтверджено факт порушення позивачем митних правил, передбачених статтею 470 Митного кодексу України.

Щодо доводів апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції про триваючий характер порушення, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1. ст 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Тобто, перелік триваючих правопорушень, визначених ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України не є вичерпним.

Триваючими визначаються правопорушення, які почались з певної протиправної дії або бездіяльності та проявляються в подальшому безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Діяння (бездіяльність) позивача щодо не вивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі території України, характеризуються тривалим невиконанням встановленого Митним Кодексом України обов`язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Використання транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території, протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку.

При цьому, протокол є процесуальним документом, що фактично фіксує закінчення стадії порушення адміністративної справи, у той час, як діяльність компетентних осіб, щодо збирання, оцінки та перевірки доказів передує складенню процесуального документа, який офіційно засвідчує факт неправомірних дій.

Протокол про порушення митних правил є документом, який фіксує факт, час та місце вчинення правопорушення, а проведення контрольно-з`ясувальних заходів - це дії спрямовані на встановлення обставин справи про порушення митних правил, вони є двома різними юридичними фактами.

Таким чином триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують Закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку є триваючим правопорушенням, оскільки, в даному випадку, особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.08.2018 у справі №607/12366/15-а.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що датою виявлення порушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення від 10.02.2019, а тому відповідачем не допущено порушення шестимісячного строку притягнення позивача до відповідальності постановою від 28.05.2019.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Харківської митниці ДФС від 28.05.2019 року у справі про порушення митних правил №0358/80700/19 є законною та обґрунтованою, прийнятою на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для справи.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вище викладене, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2019 у справі № 640/11637/19 відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2019 року по справі № 640/11637/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова