Справа № 810/5747/15
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2019 року

м. Київ

справа №810/5747/15, адміністративне провадження №К/9901/48389/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Коваленко Н.В., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" на постанову Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2017р. (суддя - Виноградова О.І.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018р. (судді - Чаку Є.В., Файдюк В.В., Мєзєнцев Є.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив (з урахуванням уточнення позовних вимог):

визнати протиправним та скасувати наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" (далі - Уповноважена особа Фонду) № 11 від 09.09.2015р. "Про визнання правочинів (договорів) нікчемними" в частині визнання нікчемним переказу коштів (транзакції), здійсненого позивачем 06.02.2015р. в сумі 200 000 грн. на його поточний рахунок позивача № НОМЕР_1 , згідно договору банківського вкладу № 76879 від 06.02.2015р;

зобов`язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) додаткову інформацію про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ КБ "Стандарт" за договором банківського вкладу № 76879 від 06.02.2015р. за рахунок Фонду.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є вкладником в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідач протиправно не включив його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки таке невключення суперечить вимогам закону та порушує його право, як вкладника, на отримання гарантованої суми вкладу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.02.2016р. відмовлено у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2016р. апеляційну скаргу задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2016р. провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016р. апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2017р., залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018р., позов задоволено.

З ухваленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодилась Уповноважена особа Фонду, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що дії Уповноваженої особи Фонду повністю відповідають положенням Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Правочин, за наслідками якого позивач отримав кошти є нікчемним в силу положень п. 7 ч. 3 ст. 38 цього Закону, у позивача відсутнє право на отримання коштів відшкодування від Фонду.

Заперечення на касаційну скаргу від позивача до суду не надходили.

Ухвалою Верховного Суду від 24.07.2019р. справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2019р. справу повернуто до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду у відповідній колегії.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

В ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що 06.02.2015р. між позивачем та ПАТ "Комерційний банк "Стандарт" укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 76879, відповідно до якого банк приймає кошти на вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_2 в сумі в сумі 200 000 грн. (том ІІ, а.с. 19-22)

Відповідно до платіжного доручення № 3398 від 06.02.2015р., ОСОБА_2 перерахував на банківський рахунок позивача № НОМЕР_1 кошти у сумі 200 000 грн. та зазначив призначення платежу «Поповнення рах. зг. дог. № НОМЕР_3 від 12.07.2013». (том І, а.с. 122)

06.02.2015р. позивач перерахував ці кошти на інший свій рахунок № НОМЕР_2 із зазначенням платежу «Залучення коштів на депозит згідно угоди № 76879 від 06.02.2015р.», що підтверджується платіжним дорученням №2908. (том І, а.с. 123)

Постановою Правління Національного банку України від 11.02.2015р. №20/БТ (з позначкою - банківська таємниця) віднесено ПАТ «КБ «Стандарт» до категорії проблемних та запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку. (том І, а.с. 124-122)

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.02.2015р. №116 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.02.2015р. №38 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Стандарт», згідно з яким з 20.02.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Стандарт». Тимчасову адміністрацію в ПАТ КБ «Стандарт» запроваджено строком на три місяці з 20.02.2015р. по 19.05.2015р. включно. (том І, а.с. 126-127)

18.05.2015р. виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №101 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Стандарт» до 18.06.2015р. включно та продовження повноважень Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Стандарт» Грицака Ігоря Юліановича. (том І, а.с. 128)

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 18.06.2015р. №385 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.06.2015р. №120 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт» Грицака Ігоря Юліановича строком на 1 рік з 19.06.2015р. до 18.06.2016р. включно. (том І, а.с. 129-130)

Наказом Уповноваженої особи Фонду від 09.09.2015р. №11 визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку, який додається до цього наказу. (том І, а.с. 115)

У Додатку «Перелік транзакцій та правочинів (договорів), визнаних нікчемними» до наказу №11 від 09.09.2015р. міститься інформація про позивача, його банківський рахунок № НОМЕР_2 , сума коштів 200 000 грн, а також проведена транзакція від ОСОБА_2 (том І, а.с. 116)

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення його до переліку вкладників, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що правовою підставою для включення особи до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є наявність у неї права на відповідний вклад, що має підтверджуватись банківським документом, зокрема платіжним дорученням про внесення коштів на її рахунок. При цьому, єдиною та необхідною умовою для визнання правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку нікчемними і, відповідно, не включення осіб (клієнтів банку), що їх уклали до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є наявність хоча б однієї правової підстави, передбаченої ч. 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в якій наведено вичерпний перелік таких підстав, що не підлягає розширеному тлумаченню.

Судами встановлено, що факт внесення позивачем коштів в розмірі 200 000 грн. на його рахунок банківського вкладу № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «КБ «Стандарт» за договором № 76879 від 06.02.2015р, підтверджується платіжним дорученням № 2908 від 06.02.2015р.

Суди дійшли висновку, що договір банківського вкладу (депозиту) і здійснені за ним операції були визнані нікчемними уповноваженою особою на підставі ст.ст. 37-38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тобто у зв`язку зі здійсненням перевірки їх законності та виявленням, що такі операції, на думку уповноваженої особи, були здійснені банком внаслідок «дроблення» суми на рахунку іншого клієнта, що, в свою чергу, призвело до неплатоспроможності Банку.

Судами встановлено, що жодною нормою чинного законодавства, зокрема Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Положенням № 14, не передбачено, що підставою для відмови у включенні особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, є саме здійснення уповноваженою особою Фонду перевірки законності операцій Банку та/або звернення її до правоохоронних органів із відповідною заявою з метою отримання висновків щодо наявності/відсутності ознак злочину.

Суди дійшли висновку, що відповідачем не надано належних доказів, які б свідчили про поважність причин не включення позивача до Переліку вкладників ПАТ КБ «Стандарт», які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів частково погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до частин 1, 2, 4 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Згідно частин 1, 2, 5, 6 статті 27 цього Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно пункту 7 частини 3 статті 38 цього Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстави, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Частиною 4 статті 38 цього Закону передбачено, що Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

В ході розгляду справи судами встановлено, що між позивачем та банком укладено договір банківського вкладу, позивач в силу положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відповідає вимогам до вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, відповідач протиправно не подав до Фонду інформацію щодо позивача про наявність таких підстав, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про задоволення позову.

Уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивача до Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до норм Закону.

Посилання відповідача на п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як на підставу для визнання операції нікчемною є безпідставним, оскільки у наказі та у додатку до наказу посилання на відповідний пункт частини 3 вищезазначеної статті цього закону відсутній. Крім того, такі обставини не були предметом дослідження у даній справі.

Крім того, предметом розгляду і доведення у даній справі були фактичні обставини щодо наявності чи відсутності у відповідачів передбачених законом підстав для невключення позивача до Переліку вкладників і відповідно правомірності в зв`язку з цим їх дій та бездіяльності.

В той же час, встановлення дійсної належності отриманих на рахунок позивача коштів, фактів поділу великого вкладу з метою набуття права на його відшкодування за рахунок коштів Фонду, наявність в окремих осіб умислу на заволодіння державними коштами не були предметом розгляду у даній справі.

Такі фактичні обставини підлягають самостійному доведенню і встановленню на підставі відповідних доказів, за участю усіх осіб, для яких встановлення таких обставин може мати значення.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

В той же час, у постанові від 04.07.2018р. №819/353/16 Велика Палата Верховного Суду у подібних правовідносинах сформувала правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії щодо можливості розгляду в судовому порядку позовних вимог щодо визнання відповідачем нікчемним укладеного з позивачем договору.

Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що встановлена правова природа наказу Уповноваженої особи Фонду про визнання правочинів нікчемними унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу в частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між банком та позивачем, нікчемним, не можуть бути розглянуті в судовому порядку.

Відповідно до пункту 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Колегія суддів враховуючи викладене, прийшла до висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню в частині вирішення позовних вимог щодо нікчемності правочину із закриттям в цій частині провадження у справі, а в решті - залишенню без змін.

Керуючись статтями 238, 349, 350, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт" задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2017р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018р. скасувати в частині вирішення позовних вимог про застосування наслідків нікчемності правочинів, а провадження у справі в цій частині позовних вимог закрити.

В решті постанову Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2017р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Н.В. Коваленко

В.М. Кравчук