Справа № 160/1053/19
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/1053/19
Суддя І інстанції Турлакова Н.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Концерну «Військторгсервіс»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом Концерну «Військторгсервіс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Концерн «Військторгсервіс» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22 жовтня 2018р. № та №, видані ГУ ДФС у Дніпропетровській області., якими до позивача застосовано штрафні санкції за порушення граничних строків сплати податкового зобов`язання з податку на землю.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є незаконним, оскільки штрафні санкції були нараховані підприємству в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів в межах справи про банкрутство Концерн «Військторгсервіс».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд виходив з того, що податкові зобов`язання у вигляді сплати штрафних санкцій виникли у позивача після введення господарським судом мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Концерн «Військторгсервіс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує на те, що грошові зобов`язання у вигляді самостійно узгодженої суми податкового зобов`язання виникли у позивача до порушення провадження у справі про банкрутство, тобто до введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, а відтак є конкурсними. Висновки суду щодо визначення фінансових санкцій як поточних не відповідають фактичним обставинам , оскільки зазначені штрафні санкції не є самостійним зобов`язаннями, а є заходом, спрямованим на виконання зобов`язань, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, а тому штрафні санкції у даному випадку не є поточними зобов`язаннями.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДФС у Дніпропетровській області просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Концерну «Військторгсервіс» підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник контролюючого органу не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. В письмовому клопотанні просив відкласти розгляд справи через неотримання апеляційної скарги, в той же час матеріали справи містять поштове повідомлення, відповідно до якого копія апеляційної скарги та додатки до неї в кількості 17 арк. були вручені контролюючому органу 25 листопада 2019 року, а тому неявка в судове засідання представника ГУ ДФС не може бути визнана поважною, а мотиви відкладення розгляду справи не відповідають дійсності.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.02.2019р. Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати грошових зобов`язань Концерном «Військторгсервіс», за результатами якої складено акт №54100/04-36-12-42/33689922 від 19.09.2018р.

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимоги п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України, а саме допущено несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов`язань земельного податку з юридичних осіб згідно податкової декларації несвоєчасно сплачено узгоджені суми податкових зобов`язань з земельного податку з юридичних осіб за 2013 рік.

Граничні терміни сплати податкового зобов`язання становлять: за квітень 2013 року -30.05.2013; за травень 2013 року - 30.06.2013; за червень 2013 року - 30.07.2013; за липень 2013 року - 30.08.2013; за серпень 2013 року - 30.09.2013; за вересень 2013 року - 30.10.2013.

Оскільки податкові зобов`язання за квітень-вересень 2013 року по строках нарахування не сплачені, виник податковий борг, який погашений Концерном протягом 2016-2018 років, із затримкою 9, 29, 36, 1151, 1335, 1354, 1366, 1419, 1424, 1453, 1487, 1492, 152, 1523, 1550, 1555, 1581 календарних днів.

За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкові повідомлення-рішення про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань земельного податку з юридичних осіб від 22.10.2018 №, №005611242 у сумі 228,69 грн. (2286,98 грн. х 10%) та у сумі 4480,99 грн. (22404,96 грн. х 20%).

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 21 березня 2017 року у справі №910/23971/16 порушено провадження у справі про банкрутство Концерну «Військторгсервіс». Визнано товариство з обмеженою відповідальністю «Магазин ВВВТ» кредитором концерну «Військторгсервіс» на суму 783.106,00 грн, з яких: 769.326, 00 грн - вимоги четвертої черги, 13.780,00 грн - вимоги першої черги. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника з 21.03.2017.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 17 квітня 2018 року у справі №910/23971/16, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2018, задоволено заяву боржника про затвердження мирової угоди у справі №910/23971/16 від 27.03.18. Затверджено мирову угоду від 06.03.18 укладену між кредиторами та боржником у справі №910/23971/16 про банкрутство концерну «Військторгсервіс».

Строки сплати самостійно узгодженого платником податків податкового зобов`язання передбачені пунктом 57.1 статті 57 ПК України.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Невиконання таких зобов`язань є правопорушенням.

За правилом пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій. При цьому специфіка штрафної санкції, передбаченої вищезазначеним підпунктом, полягає в тому, що вона нараховується органом державної податкової служби на погашену суму податкового боргу залежно від кількості днів, наступних за останнім днем строку грошового зобов`язання. І на зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після введення мораторію, не поширюється дія мораторію у зв`язку порушенням справи про банкрутство.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлює Закон України від 14.05.1992 №2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон №2343-XII).

Згідно з частинами 1-3 статті 19 Закону №2343-XII мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема: забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв`язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов`язання, і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів. Тобто, дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов`язань поточних кредиторів, то за цими зобов`язаннями згідно з загальними правилами нараховуються неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

У свою чергу, штрафні санкції за своєю правовою природою не є самостійним зобов`язанням, а є додатковими заходами, які забезпечують належне виконання основного зобов`язання і є похідними від нього.

З огляду на викладене, дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів, що ж стосується зобов`язань поточних кредиторів, то за цими зобов`язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після дня введення мораторію, а отже, і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем проведено камеральну перевірку з питань порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб, за квітень-вересень 2013 року. Перевіркою встановлено порушення граничних строків сплати податкового зобов`язання, які становлять: за квітень 2013 року -30.05.2013; за травень 2013 року - 30.06.2013; за червень 2013 року - 30.07.2013; за липень 2013 року - 30.08.2013; за серпень 2013 року - 30.09.2013; за вересень 2013 року - 30.10.2013.

В той же час ухвалою Господарського суду м. Києва від 21 березня 2017 року у справі №910/23971/16 порушено провадження у справі про банкрутство Концерну «Військторгсервіс» та було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Тобто строк виконання зобов`язань зі сплати самостійно узгоджених зобов`язань, за несвоєчасну сплату яких до товариства застосовані фінансові санкції настав у позивача до 21.03.2017, тобто до порушення провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи викладене слід погодитися з доводами апеляційної скарги, що грошові зобов`язання по сплаті податків виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, тобто до введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, а тому зобов`язання є конкурсними, нарахування штрафних санкцій контролюючим органом відбулося після введення судом мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Штрафні санкції не є самостійним зобов`язанням, а є заходом, спрямованим на виконання зобов`язань, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, а тому не можуть вважатися поточними зобов`язаннями.

Контролюючим органом визначення підприємству штрафів оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями за порушення граничних термінів сплати податкових зобов`язань, які настали до дня введення мораторію на задоволення вимог кредиторів відбувалося у період дії мораторію, а тому такі нарахування є протиправними.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає безпідставним застосування до позивача штрафних санкцій за порушення граничного терміну сплати земельного податку, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись п.2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Концерну «Військторгсервіс» - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Концерну «Військторгсервіс» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22 жовтня 2018р. № та № прийняті Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Концерну «Військторгсервіс» сплачений судовий збір у розмірі 2881,50 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна грн. 50 коп.)

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 05 грудня 2019 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова