Справа № 140/3163/19
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року ЛуцькСправа № 140/3163/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі Луцьке об`єднане управління ПФУ), в якому просив визнати протиправним рішення від 27 травня 2019 року №289/3 про результати розгляду заяви від 21 лютого 2019 року про призначення пенсії за віком; зобов`язати призначити пенсію за віком особі, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 березня 2019 року (а.с.32-36).

В обґрунтування позову зазначив, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році (категорія 3) та 21 лютого 2019 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Проте рішенням відповідача від 27 травня 2019 року №289/3 йому відмовлено в призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу та підтверджуючих довідок про перебування в зоні Чорнобильської АЕС.

ОСОБА_1 вважає таке рішення протиправним та вказав, що відомостями трудової книжки підтверджується трудовий стаж, а наявність у нього посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС дає право на пільги, встановлені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку. Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

На думку позивача, вирішуючи питання про призначення пенсії, відповідач протиправно не взяв до уваги відомості з довідки від 23 листопада 1992 року №12/209 щодо періоду його перебування з 13 березня 1988 року по 15 квітня 1988 року під час ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС у вільному загоні №1, село Тешків Норовлянського району.

З наведених підстав позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно із частиною третьою статті 263 КАС України заявами по суті справи є позов та відзив.

У відзиві на позов відповідач його вимог не визнав (а.с.62-66). Обґрунтовуючи цю позицію зазначив, що рішенням Луцького об`єднаного управління ПФУ від 27 травня 2019 року №289/3 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за його заявою від 21 лютого 2019 року через відсутність необхідного страхового стажу та підтверджуючих довідок про перебування в зоні Чорнобильської АЕС. Як пояснив відповідач, за нормами вказаного Закону пенсія надається із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Відповідач вважає помилковим припущення позивача, що його вік та стаж може бути зменшеним на 8 років. Участь у 1988 році не менше 30 календарних днів в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС дає підстави для зменшення пенсійного віку та страхового стажу на 5 років, тому умовами призначення пенсії за таких обставин є досягнення особою пенсійного віку 55 років та наявність страхового стажу не менше 21 року (для осіб, які звернулися із заявою про призначення пенсії у період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року).

Відповідач стверджує, що з наданих позивачем документів на підтвердження факту праці (служби) на територіях радіоактивного забруднення неможливо зробити правильний висновок про його участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС саме в зоні відчуження, оскільки надані копії довідок не відповідають формі довідки, визначеної постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122. Окрім того, страховий стаж позивача становить 18 років 05 місяців 19 днів (необхідно 21 рік), що не заперечує у позові ОСОБА_1 . При цьому період його роботи з 15 березня 2005 року по 24 січня 2018 року відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб для призначення пенсії становить лише 1 рік 07 місяців 02 дні.

З наведених підстав відповідач вважає, що прийняте рішення від 27 травня 2019 року №289/3 відповідає вимогам закону, а тому просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року замінено відповідача Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (надалі Головне управління ПФУ у Волинській області, відповідач).

Частиною другою статті 263 КАС України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до частини другої статті 262 КАС України у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, розгляд справи по суті розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році (категорія 3), що стверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.57).

21 лютого 2019 року позивач звернувся до Луцького об`єднаного управління ПФУ із заявою про призначення йому пенсії за віком як ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.75). Відповідно до розписки-повідомлення (а.с.75 зворот) позивач до заяви подав документи: трудову книжку НОМЕР_2 ; копію військового квитка НОМЕР_3 ; копію довідки від 23 листопада 1992 року №12/209; копію виписки з диплому НОМЕР_4 ; довідки про участь в ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС від 11 січня 2019 року № Р2-80, № Р2-81 за період з 13 березня 1988 року по 15 квітня 1988 року, копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії НОМЕР_1 .

Рішенням Луцького об`єднаного управління ПФУ від 27 травня 2019 року №289/3 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.39-40). У даному рішенні вказано, що відповідно до пункту 2.1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, посвідчення учасника наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Оскільки в довідці від 23 листопада 1992 року №12/209, яка видана Вільнюською спеціальною середньою школою підготовки начскладу ім. Ю. Барташюнаса МВС СРСР, такі дані відсутні, визначити період перебування у зоні Чорнобильської АЕС неможливо. Також зазначено, що враховуючи всі подані документи, стаж заявника становить 18 років 05 місяців 19 днів (потрібно 21 рік). За висновком органу Пенсійного фонду ОСОБА_1 права на призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не має через відсутність необхідного страхового стажу та підтверджуючих довідок про перебування в зоні Чорнобильської АЕС.

Позивач, вважаючи, що за нормами Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи набув право на пенсію із зниженням пенсійного віку, у призначенні якої йому протиправно відмовлено рішенням від 27 травня 2019 року №289/3, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Стаття 46 Конституції України гарантує право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 09 липня 2003 року №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-IV; тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28 лютого 1991 року №796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №796-XII; тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 10 Закону №796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Так учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років; які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - на 8 років, а учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Згідно з абзацом дев`ятим підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796-XII).

Зміст наведених вище норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження. Перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, не обмежується лише довідкою за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, а такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 65 Закону №796-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону №796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. В свою чергу, довідки про період проживання, роботи (служби) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Так відповідно до пункту 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 (чинного на момент видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, далі - Порядок №51), учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення зеленого кольору, серія А. В пункті 10 Порядку уточняється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

З наведеного випливає, що єдиним документом, що підтверджує статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 червня 2019 року у справі №132/271/17 та від 11 вересня 2019 року у справі №205/8713/16-а.

Отже, видане позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії НОМЕР_1 (категорія 3) підтверджує факт роботи (служби) у зоні відчуження у відповідний період та протягом необхідної кількості днів. Крім того, участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач підтверджував довідкою від 23 листопада 1992 року №12/209, виданою Вільнюською спеціальною середньою школою підготовки начскладу ім. Ю. Барташюнаса МВС СРСР з посиланням на підставу відрядження - наказ від 01 березня 1988 року №25 (а.с.52). Зі змісту цієї довідки, копія якої наявна в матеріалах пенсійної справи, яку суд досліджував в оригіналі, стверджується, що сержант внутрішньої служби ОСОБА_1 в період з 13 березня 1988 року по 15 квітня 1988 року брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у збірному загоні №1, село Тешків Норовлянського району.

Відтак, відповідач безпідставно дійшов висновку, що поданими документами не підтверджено період роботи (служби), населений пункт, де особою виконувались роботи під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, і такий висновок не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Разом з тим, зазначена підстава не була єдиною для прийняття спірного рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за його заявою від 21 лютого 2019 року №289/3.

Відповідно до положень статті 55 Закону №796-XII умовами надання пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку є: досягнення особою пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, який зменшується на відповідну кількість років; наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Як визначено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років. Ці положення підлягають застосуванню, оскільки позивач із заявою про призначення пенсії звернувся 21 лютого 2019 року.

З урахуванням тієї обставини, що позивач відповідно до довідки від 23 листопада 1992 року №12/209 (а.с.52) брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 13 березня 1988 року по 15 квітня 1988 року (умова, визначена абзацом четвертим пункту 1 статті 55 Закону №796-XII, щодо участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не менше 30 календарних днів виконується), то це дає підстави для зменшення йому пенсійного віку на 5 років та страхового стажу на 5 років. Тобто, у випадку із позивачем для призначення пенсії у 2019 році його пенсійний вік має становити 55 років та страховий стаж 21 рік. Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг віку 55 років ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з тим, як видно із розрахунку страхового стажу (звіт РС), доданого до рішення Луцького об`єднаного управління ПФУ від 27 травня 2019 року №289/3, страховий стаж ОСОБА_1 становить 18 років 05 місяців 19 днів (а.с.72-74).

З копії трудової книжки НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 розпочав трудову діяльність з 01 липня 1980 року та працював (з перервами) до 24 січня 2018 року (а.с.41-51). Останнє місце роботи позивача (з 15 березня 2005 року по 24 січня 2018 року) відповідно до записів трудової книжки - ФОП ОСОБА_2 . Як визначив відповідач за індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), страховий стаж позивача для призначення пенсії за період роботи з 15 березня 2005 року по 24 січня 2018 року (12 років 10 місяців 08 днів) становить лише 1 рік 07 місяців 02 дні (а.с.76-77). Цей розрахунок стажу позивач не оскаржує.

Таким чином, відсутність необхідного страхового стажу (21 рік) не дає підстав для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII навіть за умови підтвердження факту участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у відповідні періоди.

За таких обставин, позивач хоч і набув як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС право на зниження пенсійного віку, однак не маючи передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV необхідного для призначення пенсії за віком страхового стажу, не набув право на її призначення.

З урахуванням викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки у задоволенні позову суд відмовляє, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-в, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк