Справа № 240/8365/19
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8365/19

Головуючий у І інстанції: Попова Оксана Гнатівна

Суддя-доповідач: Кузьменко Л.В.

05 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Франовської К.С. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року (рішення ухвалене суддею Поповою О.Г. в м.Житомир, повний текст судового рішення складено 31 липня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою за його клопотанням від 03.05.2018 з послідуючою передачею земельної ділянки в оренду на термін 49 років для сінокосіння;

- зобов`язати відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для сінокосіння земельної ділянки площею 47.0 га, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області з послідуючою передачею в оренду на 49 років;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь позивача 2606,10 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 у справі №0640/3691/18 зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03.05.2018 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки площею 47,0 га для сінокосіння з послідуючою передачею в оренду терміном на 49 років, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області, за результатами якого прийняти рішення із врахуванням встановлених обставин справи та у відповідності до норм Земельного кодексу України. На виконання рішення суду Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянуло клопотання та листом від 11.12.2018 відмовило у його задоволенні. Вважає відмову, викладену у листі відповідача протиправною, оскільки вона не містить посилання на приписи ч.3 ст.123 ЗК України щодо підстав відмови.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року позов задоволено частково.

Суд першої інстанції визнав протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки для сінокосіння з послідуючою передачею в оренду на 49 років.

Зобов`язав Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою для сінокосіння терміном на 49 років земельної ділянки площею 47.0 га, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області.

В решті позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, крім того покликається на те, що суд першої інстанції зобов`язавши Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки втрутився у дискреційні повноваження відповідача.

Позивач не скористався правом? передбаченим статтями 300, 304 КАС України та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з огляду на таке.

Судами встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 року у справі №0640/3691/18 зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03.05.2018 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки площею 47,0 га для сінокосіння з послідуючою передачею в оренду терміном на 49 років, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області, за результатами якого прийняти рішення із врахуванням норм Земельного кодексу України та встановлених обставин справи.

На виконання рішення суду Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянуло клопотання та листом від 11.12.2018 № 2545/1/3-18-0.334 відмовило у його задоволенні у зв`язку з тим, що вказана позивачем земельна ділянка має орієнтовний склад угідь - рілля. Відповідно до переліку угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь, затвердженого постановою КМУ №1051 від 17.10.2012 група "рілля" включає сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари (ГОСТ 26640-85) та парники, оранжереї і теплиці. До ділянок ріллі не належать сіножаті і пасовища, що розорані з метою їх докорінного поліпшення і використовуються постійно під трав`яними кормовими культурами для сінокосіння та випасання худоби, а також міжряддя садів, які використовуються під посіви. Земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби - це ділянки сільськогосподарського призначення, які надаються тільки в тимчасове користування (оренду) і повинні використовуватися виключно як сінокіс чи пасовище.

Не погодившись із такою відмовою позивач знову звернувся до суду із цим позовом.

За результатами встановлених у справі обставин суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, предметом спору у даній справі є правомірність відмови ГУ Держгеокадастру у Житомирській області у вигляді листа від 11.12.2018 року за №2545/1/3-18-0.334 в надані позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки для сінокосіння, яка розташована на території Брусиловського району Житомирської області з послідуючою передачею в оренду на 49 років.

Вказаний лист-відмова, прийнятий на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 року у справі №0640/3961/18.

Таким чином, оскаржувана у даній справі відмова в надані дозволу на розробку проекту землеустрою, є повторним розглядом клопотання ОСОБА_1 від 03.05.2018 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки площею 47,0 га для сінокосіння з послідуючою передачею в оренду терміном на 49 років, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області, яку прийнято на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 року у справі №0640/3961/18. Про це зазначено безпосередньо і у листі від 11.12.2018 року за №2545/1/3-18-0.334.

Приписами частині 7 статті 118 Земельного кодексу України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:

а) надати дозвіл;

б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту.

Водночас, у частині 7 статті 118 Земельного кодексу України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання.

Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Для порівняння, у частині 9 статті 118 Земельного кодексу України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та її надання.

Так, статтею 118 ЗК України, не передбачено прямого обов`язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа, тощо, однак, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області визначений Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року №333 (далі - Положення №333).

За змістом пункту 8 Положення №333 Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Згідно з пунктом 10 Положенням №333 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12 квітня 2005 №34/5, наказ, розпорядження, постанова, рішення - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом-наказом Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, та такі рішення не можуть оформлятися листами за результатами розгляду клопотання заявника.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами повторного розгляду клопотання ОСОБА_1 , не зважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21.10.2019 року у справі №806/775/17.

У свою чергу, приписами ч.1 ст.382 КАС України визначено, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статей 382-383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду; визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності органу виконавчої служби, приватного виконавця.

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Колегія суддів, проаналізувавши предмет позову у цій справі, дійшла висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 року у справі №0640/3961/18.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є одним із способів виконання рішення у справі №0640/3961/18 на стадії виконання судового рішення. Доказів щодо примусового виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 року у справі №0640/3961/18 матеріали справи не містять.

Колегія суддів дійшла висновку про наявність у спірних правовідносинах обставин, з якими ст. 382 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися її права, свободи чи інтереси, то він повинен був звернутися до суду в порядку ст. 382 КАС із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанцій не дослідив характер правовідносин, що виникли між сторонами та не звернув увагу, що підставою звернення до суду з даним позовом є невиконання судового рішення, як наслідок допустив порушення норм процесуального права, яке полягає у незастосуванні спеціальних правових норм, які передбачені у статтях 382-383 КАС України.

Спір у справі, що розглядається, є тотожним спору у справі №0640/3961/18, що розглянув Житомирський окружний адміністративний суд, однак на стадії виконання судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії закрити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 грудня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Франовська К.С. Совгира Д. І.