Справа № 360/4753/19
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4753/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Тихонова І.В.,

при секретарі судового засідання Таращенко О.В.,

за участю представників сторін:

представника позивача: Скворцової А.Ю.,

представник відповідача: Шуваєвої Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 04 листопада 2019 року надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивача) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (далі - відповідача), за яким просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати заборгованості з повного відшкодування шкоди, завданої трудовим каліцтвом на додаткові види медичної та соціальної допомоги (постійний спеціалізований медичний догляд, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування) з 1 червня 2015 року позивачу;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткові види медичної та соціальної допомоги (постійний спеціалізований медичний догляд, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування), з 01.06.2015 на строк встановленої групи інвалідності.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачу висновком лікарів після отриманої 05.09.1986 виробничої травми, встановлено І групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва безстроково (довідка МСЕК сер.ВТЕ-34, № 033742 від 18.11.1992).

У зв`язку з чим, позивач отримував відповідно до висновків лікарів необхідні види відшкодування шкоди, а з 01.06.2001 страхові виплати у зв`язку з втратою працездатності від трудового каліцтва за місцем реєстрації.

З метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту позивач був змушений зареєструватися як ВПО в м. Сватове, і 24.12.2014 звернувся до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Старобільському районі Луганської області з заявою на продовження щомісячних страхових виплат, додаткових видів медичної та соціальної допомоги (спеціалізований медичний догляд, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування), додаткове харчування (згідно рішення Ровеньківського міського суду № 2-277/08, рішення Апеляційного суду Луганської області № 22ц-633/08, ухвали Верховного Суду України від 13 квітня 2009 року).

До заяви також було надано копію довідки про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності в процентах, з підтвердженням потреби у додаткових видах медичної та соціальної допомоги обласний МСЕК № 2/б/с, б/н від 19.04.2004 та копія ІПР № 335 від 09.08.2011 рекомендована обласною МСЕК № 4. Факт перебування на обліку як ВПО підтверджується довідкою УСЗН № 930001910 від 04.12.2014.

У зв`язку з складанням акту про скасування дії довідки ВПО Відповідачем позивачу припинено фінансування на щомісячні страхові виплати медичної та соціальної допомоги з 01.06.2015.

Відповідно до листа Сватівського відділення Управління виконавчої дирекції фонду у Луганській області від 23.08.2019, згідно документів про страхові виплати, переданих Старобільським відділенням управління, відповідно до наказу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 05.10.2017 № 379 "Про передачу особових справ потерпілих (членів їх сімей) до Сватівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, заборгованість по витратам на медичну та соціальну допомогу відсутня.

Згідно з витягом з протоколу управління праці та соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації Луганської області № 93 від 11.05.2018 позивачу скасовано дію довідки, як внутрішньо-переміщеної особи, відповідно до п. 4, п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням виплат ВПО за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 № 365.

Отже (згідно стверджень відповідача), для продовження щомісячних страхових виплат на медико-соціальні послуги, а саме: спеціальний медичний догляд, постійний сторонній догляд та побутове обслуговування у Сватівського відділення на теперішній час не має підстав. У вересні 2018 року Позивач звертався до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області щодо визнання протиправними дій щодо припинення страхових виплат у зв`язку із втратою працездатності з 1 липня 2016 року; зобов`язання поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 , з урахуванням заборгованості, яка утворилася з 01.07.2016, страхових виплат у зв`язку з втратою працездатності (справа 1240/2857/18). Позовні вимоги щодо виплат на медичну та соціальну допомогу не розглядалися.

Відповідач вважає, що страховою виплатою (з їх суб`єктивної думки) є тільки втрачений заробіток, а додаткові види медичної та соціальної допомоги не відносяться до основного зобов`язання з страхових виплат, пов`язаних з повним відшкодуванням шкоди, завданої трудовим каліцтвом здоров`ю громадянина. Тому Відповідач висуває Позивачу додаткові умови для подальшого проведення фінансування необхідної йому медико- соціальної допомоги, а саме вимагає поновити довідку ЛКК, МСЕК та ІПР, термін дії яких визначений безстроково. Не звертаючи увагу на положення ст.36 Закону № 77-УІІІ від 28 грудня 2014 року, якими дається визначення з чого саме складаються страхові виплати.

Висновками медико-соціальними експертними комісіями ОСОБА_1 визначено потребу у додаткових видах допомоги. Позивач надав відповідачу документальне підтвердження у необхідності додаткових видів як спеціалізованого, так і звичайного доглядів, тим більш, що законодавством, яке діяло на момент встановлення медичного висновку передбачалося: "Інваліди І групи подають висновок МСЕК тільки для встановлення спеціального медичного догляду" (п.4 ст.34 Закону № 1105-ХІV у редакції до 28.12.2014 р.). Оскільки у відповідності до ст.58 Конституції "Закони чи інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі...", відповідач не має юридичних підстав припиняти виконання зобов`язань з повного відшкодування шкоди, завданої здоров`ю позивача трудовим каліцтвом, навіть у тому випадку, коли поняття відшкодування шкоди змінилося на страхові виплати.

На підставі вищезазначеного, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 08.11.2019 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області 22.11.2019 за Вх № 58018/2019 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 116-119).

Відповідно до порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням під нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою правління Фонду № 20 від 11.12.2014 (далі - Порядок № 20), потерпілому було продовжено виплати на спеціальний медичний догляд, постійний сторонній догляд та побутове обслуговування з 01.12.2014 но З 1.05.2015.

З 01.06.2015 ОСОБА_1 були припинені виплати на медичну та соціальну допомогу у зв`язку з закінчення терміну дії довідки внутрішньо переміщеної особи № 930001910 від 04.12.2014. Проте, оскільки ОСОБА_1 є громадянином України і на нього розповсюджуються всі права та обов`язки передбачені законодавством України, Старобільське відділення неодноразово повідомляло позивачу про необхідність проведення медичної документації до норм чинного законодавства для продовження виплат на медичну та соціальну допомогу.

Так, Старобільським відділення були надіслані листи до ОСОБА_1 (№ 07/566 від 22.06.2015 та № 07/783 21.07.2015) та направлення № 07/783 від 21.07.2015 до в.о. головного лікаря Луганського комунального закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Шеїну О.Д, про необхідність здійснити контроль за виконанням заходів, зазначених в індивідуальній програмі реабілітації № 335 від 09.08.2011, як то передбачено наступними нормативно-правовими актами.

Зазначив, що згідно до ст. 46 Закону № 1105-XIV та ст. 46 Закону № 77-VІІІ визначено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню.

Також зазначив, що відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-ХIV та ч. 5 ст. 47 Закону № 77- VІІІ страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

На підставі чого вважає, що вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити кошти на додаткові види медичної та соціальної допомоги на строк встановленої групи інвалідності, тобто безстроково, необґрунтовані, безпідставні та такі, що не відповідають вимогам чинного законодавства України.

В судовому засідання представник позивача підтримав заявлені позивні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити їх у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо заявлених позовних вимог, просив суд відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю з підстав, викладених у запереченні на позов.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає в АДРЕСА_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 (арк.спр.11).

Зареєстрований як внутрішньо переміщена особа, про свідчить довідка ВПО від 04.12.2014 № 930001910 (арк.спр.14).

Відповідно до довідки МСЄК від 18.11.1992 позивач є інвалідом першої групи з 01.12.1992, у зв`язку з каліцтвом на виробництві, який стався 05.09.1986 (арк.спр.13).

Згідно до довідки Управління виконавчої дирекції Фонду у Луганській області Сватівське відділення від 20.11.2019 за Вх № 16300/01-25 ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) знаходився на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Ровеньки Луганської області з 01.04.2001.

Місто Ровеньки Луганської області розпорядженням Кабінету Міністрів України № 10855-р від 07.11.2014 віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Нарахування та виплату страхових коштів у даному відділенні припинено з 01.12.2014.

ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщена особа, в грудні 2014 року звернувся за продовженням страхових виплат до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Старобільську Луганської області, де йому було продовжено виплату страхових коштів з 01.12.2014 по 30.06.2016.

З 01 липня 2016 року ОСОБА_1 припинено виплату страхових коштів в зв`язку з призупиненням дії довідки ВПО (лист Сватівської районної державної адміністрації УСЗН № 1328 від 15.06.2016) (арк.спр.48).

Старобільським відділенням дирекції Фонду у Луганській області були надіслані листи на адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_2 повідомлення № 07/566 від 22.06.2015 та № 07/783 від 21.07.2015 та направлення № 07/783 від 21.07.2015 до в.о. головного лікаря Луганського комунального закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Шеїну О.Д. про необхідність здійснити контроль за виконанням заходів, зазначених в індивідуальній програмі реабілітації (арк.спр.121-123).

Відповідно до листа Сватівського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду у Луганській області від 23.08.2019 зазначено, що згідно витягу з протоколу управління праці та соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації Луганської області № 93 від 11.05.2018 року ОСОБА_1 скасовано дію довідки, як внутрішньо переміщеній особі, відповідно до п.п.4, п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням виплат ВПО за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016р. № 365. Отже, для продовження щомісячних страхових виплат на медико-соціальні послуги відповідно до Порядку 27, а саме, спеціальний медичний догляд, постійний сторонній догляд та побутове обслуговування у Сватівського відділення на теперішній час немає підстав (арк.спр.16 зворотній бік).

Суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Цей Закон відповідно до основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України;

Відповідно до положень ч.3 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації особи з інвалідністю (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров`я застрахованого.

Згідно ст. 23 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» 06.10.2005 2961-IV (далі - Закон № 2961-IV) Індивідуальна програма реабілітації особи з інвалідністю розробляється відповідно до Державної типової програми реабілітації осіб з інвалідністю для повнолітніх осіб з інвалідністю - медико - соціальною експертною комісією (МСЕК). Визначення конкретних обсягів, методів і термінів проведення реабілітаційних заходів, які повинні бути здійснені щодо особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, кошторис витрат за рахунок бюджетних коштів чи загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також контроль за виконанням індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю в межах своїх повноважень здійснюють медико-соціальні експертні комісії (лікарсько - консультаційні комісії лікувально - профілактичних закладів - щодо дітей з інвалідністю), місцева державна адміністрація, служби зайнятості, реабілітаційні установи, розпорядники відповідних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України «Питання медико-соціальної експертизи» від 03.12.2009 № 1317 (далі - Постанова КМУ № 1317) передбачено, що МСЕК, складають та корегують індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю, в якій визначаються види реабілітаційних заходів та строки їх виконання, і контролюють ефективність її виконання.

Відповідно до п. 24 Постанови КМУ № 1317 комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Пунктом 14 Постанови КМУ «Про затвердження Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда» від 23.05.2007 № 757 передбачено, що МСЕК або ЛКК лікувально-профілактичний заклад під час чергового огляду інваліда чи дитини-інваліда за зверненням реабілітаційної установи або у порядку нагляду за виконанням індивідуальної програми, але не рідше ніж один раз на два роки, переглядає реабілітаційні заходи, передбачені індивідуальною програмою.

Крім того, п. 2.7.9 Наказу Міністерства охорони здоров`я «Про затвердження форм індивідуальної програми реабілітації інваліда, дитини інваліда та Порядку їх складання» від 08.10.2007 № 623 (далі - Наказ МОЗ № 623) зазначено, що у пункті 19 "Дата контролю за виконанням ІПР" - повинна зазначається дала контролю за виконанням ІПР, що здійснюється не рідше одною разу на два роки і може не збігатися з датою наступного огляду інваліда (дитини-інваліда).

Інвалідам, групу інвалідності, яким установлено без зазначення строку переогляду, та дітям-інвалідам контроль виконання ІПР та/або її корегування проводяться не рідше одного разу на два роки.

Відповідно до ст. 46 Закону № 1105-XІV та ст. 46 Закону № 77-VІІІ передбачено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються з підстав, а саме:

5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню.

Згідно до ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-ХІV та ч. 5 ст. 47 Закону № 77-VІІІ страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Таким чином, для продовження щомісячних страхових виплат на медичну та соціальну допомогу, позивачу необхідно звернутися до МСЕК для здійснення відповідного контролю за виконанням ІПР та надати до Фонду соціального страхування України оновлену та/або відкориговану ІПР, як це передбачено вищезазначеним Порядком та Постановою КМУ «Про затвердження Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда».

Враховуючи відсутній оновлений висновок МСЕК на додаткові види медичної та соціальної допомоги (постійний спеціалізований медичний догляд, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування), на момент звернення позивача у Фонду соціального страхування України у Луганській області відсутні законні підстави для проведення фінансування відповідних витрат.

Отже, для продовження щомісячних страхових виплат на медико-соціальні послуги позивача, а саме спеціальний медичний догляд, постійний сторонній догляд та побутове обслуговування у Сватівського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду у Луганській області на теперішній час немає підстав

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, не здійснюючи нарахування та виплату ОСОБА_1 на медичну та соціальну допомогу (постійний спеціалізований медичний догляд, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування), відповідач діяв у межах своїх повноважень і у спосіб, визначений законом.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09 грудня 2019 року.

Суддя І.В. Тихонов