Справа № 260/535/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10282/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Скрипай Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ужгородського зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року (прийняте у м. Ужгороді суддею Ващиліним Р.О.; складене у повному обсязі 05 серпня 2019 року) в адміністративній справі № 260/535/19 за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Ужгородського зонального відділу Військової служби правопорядку (далі Ужгородський ЗВ ВСП) щодо ненарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року;

- зобов`язати Ужгородський ЗВ ВСП нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що йому грошове забезпечення протиправно виплачувалося в меншому розмірі, ніж належало, оскільки за період з січня 2016 року по березень 2018 року не проводилася індексація його грошового забезпечення.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив Ужгородський ЗВ ВСП, який вважає, що рішення суду першої інстанції винесене за невідповідності висновків суду обставинам справи, неповного з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що індексація грошових доходів населення здійснюється за рахунок відповідних коштів та у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Зазначає, що кошторисні призначення Ужгородський ЗВ ВСП на 2016 2018 роки не передбачали здійснення видатків на виплату індексації грошових доходів працівників. Таким чином, індексацію грошового забезпечення не було проведено з причини відсутності фінансових ресурсів для їх нарахування та виплати.

Крім того зазначає, що у спірний період позивачу за рахунок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди та інших складових було забезпечено отримання грошового доходу в розмірі, що значно перевищує зростання споживчих цін, чим дотримано встановлені Конституцією України гарантії щодо забезпечення достатнього життєвого рівня.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, вважаючи рішення суду першої інстанції правильним, законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що суперечать приписам законодавчих актів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, підполковника ОСОБА_1 наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 30 вересня 2015 року № 369 призначено на посаду старшого офіцера відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень Ужгородського ЗВ ВСП.

Наказом Ужгородського ЗВ ВСП № 179 від 18.11.2015 ОСОБА_1 з 18 листопада 2018 року зараховано до особового складу такого з посадовим окладом 1075,00 грн.

Як видно з матеріалів справи, у період з 18 листопада 2015 року по 01 березня 2018 року посадовий оклад ОСОБА_1 залишався незмінним.

14 березня 2019 року ОСОБА_1 звернуся до начальника ЗВ ВСП з рапортом, в якому просив надати довідку про нараховану та виплачену у період з 01.01.2016 по 01.03.2018 індексацію грошового забезпечення, яка передбачена Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністерства України від 17.07.2003 за № 1078.

Листом № 10/992 від 25 березня 2019 року у відповідь на рапорт ОСОБА_2 . ОСОБА_3 повідомлено, що згідно ст. 51 Бюджетного кодексу України, ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Разом з тим, у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року лютому 2018 року у Міноборони не було. Окрім того, механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає. Тому Ужгородський ЗВ ВСП не може встановити базовий місяць та надати розмір індексації за періоди з 01.01.2016 по 01.03.2018.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для непроведення індексації грошового забезпечення.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі- Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацом другим частини третьої статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 9 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено право громадян на соціальні гарантії. Відповідно до вказаної статті, Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до статті 19 цього Закону державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України, який своєю постановою № 1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно пункту 6 цього Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Враховуючи вищенаведене, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи в тому числі військовослужбовців.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами суду першої інстанції в тому, що покликання відповідача на відсутність фінансових ресурсів для нарахування та виплати індексацій, що передбачено пунктом 6 статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та пунктом 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, є безпідставними, оскільки відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для не проведення індексації грошового забезпечення.

Наведене підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справах «Кечко проти України», «Ромашов проти України», «Шевченко проти України».

У п. 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v.Croatia) зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Такі посилання відповідача порушують гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном, з огляду на те, що чинне правове положення передбачає індексацію грошового забезпечення, відтак, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в проведенні індексації, доки відповідні положення є чинними.

За таких підстав, суд першої інстанції вірно вважав, що бездіяльність відповідача, яка полягала в ненарахуванні та невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за вищевказаний період є протиправною.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Ужгородського зонального відділу Військової служби правопорядку залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року в адміністративній справі № 260/535/19 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 06 грудня 2019 року.