Справа № 1540/4324/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/4324/18
Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусик А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю апелянта - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Сокуренка І.А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року, ухвалене в порядку письмового провадження в м. Одесі, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеській області, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому, після уточнення позовних вимог, просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеській області, яка полягає у не нарахуванні та сплаті ОСОБА_1 за період з 01.01.2008 р. по фактичний день сплати заборгованості, а саме 15.05.2018 р. індексу інфляції та відрахуванням встановлених законом податків, зборів та інших обов`язкових платежів;

зобов`язати Головне управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеській області нарахувати та сплатити за рахунок ГУМВС України в Одеській області податок на доходи фізичних осіб у розмірі 18%, військовий збір у розмірі 1,5%, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 22% - який перерахувати до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області;

стягнути з Головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 , суму невиплаченої інфляції у розмірі 25924,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ГУ МВС України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії про стягнення суми грошового забезпечення. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області про стягнення суми грошового забезпечення задоволено, а саме: стягнуто з Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення, яке повинне було бути нараховане та виплачено йому за період служби в органах внутрішніх справ з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року у розмірі 25 315 грн. з урахуванням індексу інфляції та відрахуванням установлених законом податків, зборів та інших обов`язкових платежів. 15.05.2018 року на банківський рахунок позивача було зараховано суму у розмірі 25315 грн. на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року по справі № 815/5914/17. Позивач 01.06.2018 року та 12.06.2018 року звернувся до ГУ МВС України в Одеській області з інформаційними запитами щодо надання розрахунку індексу інфляції за період з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року та надання інформації чи було здійснено розрахунок, нарахування та виплата індексу інфляції позивачу на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року по справі № 815/5914/17. Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Одеській області повідомила позивача, що до її компетенції не входить розрахунок індексу інфляції, а також повідомлено, що відповідно до меморіального ордеру № 8 від 14.05.2018 року ГУДКСУ в Одеській області проведено безспірне списання коштів з рахунку ГУМВС України в Одеській області на користь позивача в сумі 25315 грн. Позивач вважає, що Головним управлінням Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеській області було допущено бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та сплаті ОСОБА_1 за період з 01.01.2008 р. по фактичний день сплати заборгованості, а саме 15.05.2018 р. індексу інфляції та відрахуванням встановлених законом податків, зборів та інших обов`язкових платежів, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеській області щодо не нарахування та не виплати індексу інфляції грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2008 р. по 26.08.2015 року. Зобов`язано Головне управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індекс інфляції грошового забезпечення за період з 01.01.2008 р. по 26.08.2015 року. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням в частині відмовлених у задоволенні позовних вимог, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог і ухвалити рішення, яким задовольнити незадоволені позовні вимоги. Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не врахував той факт, що розрахунок індексу інфляції не є виключною компетенцією відповідача. Кожна фізична або юридична особа, має право, з використанням індексів інфляції (що є у відкритому доступі), які розраховуються Державним комітетом статистики України щомісячно і публікується, зокрема, в газеті «Урядовий кур`єр» стягнути індекс інфляції пред`явивши до іншої сторони вимоги про сплату інфляційних витрати за несвоєчасне виконання зобов`язань. Також апелянт зазначає, що, на його думку, суд повинен був взяти період, який зазначено у позовних вимогах, а саме по 15.05.2018 (день фактичної виплати заборгованості по грошовому забезпеченню), тому що як стверджує сам відповідач у відповіді на інформаційний запит від 18.06.2018 №14/1-160/зі (а.с.123) відповідно до меморіального ордеру №8 від 14.05.2018 року ГУДКСУ в Одеській області проведено безспірне списання коштів з рахунку ГУМВС України в Одеській області. Крім того, згідно резолютивної частини постанови Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 у справі №815/5914/17 відповідач повинен був зі стягнутої суми 25 315 грн. відрахувати установлені законом податки, збори та інші обов`язкові платежі, але всупереч постанови суду цього не зробив.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 р. по справі №815/5914/17, якою стягнуто з Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення набрала законної сили 06.02.2018 р.. а адміністративний позов подано позивачем 27.08.2018 р., тобто більше, чим через 8 місяців з моменту, коли позивач дізнався про можливе порушення його праву зв`язку з чим відповідач вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на пропуск позивачем строку на звернення до адміністративного суду. Відповідач зазначає, що ліквідаційна комісія ГУМВС України в Одеській області виконала належним чином постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року по справі № 815/5914/17 сплатила належні до сплати кошти, а тому підстав для задоволення позову не було. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року по справі № 815/5914/17 стягнуто з ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 , суму грошового забезпечення, яка повинна була бути нарахована та виплачена йому за період 01.01.2008 до 26.08.2015 року у розмірі 25 315 грн., з урахуванням індексу інфляції та відрахуванням установлених законом податків, зборів та інших обов`язкових платежів. 14.05.2018 року Головним управлінням Державної казначейської служби в Одеській області проведено списання коштів з рахунку ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 в сумі 25 315 грн. Також відповідач зазначає, що в даному випадку позивач вибрав неналежний спосіб захисту, так як є рішення суду № 1540/4324/18, яке набрало законної сили, і порядок його виконання повинен здійснюватися за правилами розділу IV КАС України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах», а тому не може бути предметом розгляду в окремій справі.

Відзивів на апеляційну скаргу третіми особами не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції у 2017 році ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області, в якому просив :

- стягнути з Головного управління МВС України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії на його користь суму грошового забезпечення, яке повинне було нараховане та виплачено йому за період служби в ОВС України з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року у розмірі 25 315 грн. з урахуванням індексації та відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів;

- стягнути з Головного управління МВС України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії на його користь суму несплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні, у розмірі 12 657, 50 грн. з урахуванням та відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року по справі № 815/5914/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області про стягнення суми грошового забезпечення задоволено. Стягнуто з Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення, яке повинне було бути нараховане та виплачено йому за період служби в органах внутрішніх справ з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року у розмірі 25 315 грн. з урахуванням індексу інфляції та відрахуванням установлених законом податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Крім того, 27 грудня 2017 року судом прийнято додаткове рішення по справі, яким стягнуто з Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму несплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 12 657, 50 грн. з урахуванням та відрахуванням установлених законом податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Зазначені вище постанова та рішення суду набрали законної сили 16.02.2018 року та 06.02.2018 року відповідно.

Також, ухвалою суду від 11 квітня 2018 року змінено спосіб та порядок виконання додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 року та постанови від 14.12.2017 року по справі № 815/5914/17 шляхом заміни боржника з ГУ МВС України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії на Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області.

Одеським окружним адміністративним судом було видано 2 виконавчих листи про стягнення 25315 грн. та 12657,50 грн. відповідно до постанови Одеського окружного адміністративного суду та додаткового рішення.

15 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області із заявою, в якій зазначив, що 15.05.2018 р. вказані суми коштів були переведені на його банківську карту без урахування індексу інфляції, як вказано в постанові та рішенні суду від 14.12.2017 р. у зв`язку з чим просив здійснити виконання рішення та постанови суду за адміністративною справою №815/5914/17, як цього вимагає діюче законодавство.

Листом від 15.06.2018 р. № 16-08/1226-3712 Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області повідомило, що на виконання вимог Порядку, Головним управлінням 15.05.2018 р. було здійснено безспірне списання коштів з рахунків Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області у загальному розмірі 37972,50 грн., який був зазначений у виконавчих листах Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2018 по справі № 815/5914/17.

Водночас повідомили, що Одеським окружним адміністративним судом постановою від 14.12.2017 та додатковим рішенням від 27.12.2017 р. по справі № 815/171/18 було визначено конкретну суму, котра підлягала стягненню з рахунків боржника на користь позивача, однак нарахування та виплата індексу інфляції за вказаними судовими рішеннями не віднесено до повноважень Головного управління.

Позивач вважає, що Головним управлінням Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеській області було допущено бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та сплаті ОСОБА_1 за період з 01.01.2008 р. по фактичний день сплати заборгованості, а саме 15.05.2018 р. індексу інфляції та відрахуванням встановлених законом податків, зборів та інших обов`язкових платежів, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів під час розгляду справи, що ним було здійснене нарахування та виплата ОСОБА_1 індекс інфляції грошового забезпечення за період з 01.01.2008 р. по 26.08.2015 року. Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (стаття 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").

Відтак, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до положень частини 1 статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Статтею 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" передбачено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення. Згідно з пунктом 4 цього Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Відповідно до ст. 9, ст. 10 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. У разі коли дохід, що виплачується одним підприємством, установою, організацією, формується з різних джерел, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частці в загальному доході.

Індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи. Доходи від роботи за сумісництвом, на умовах погодинної оплати поза основним місцем роботи індексуються в розмірі, що з урахуванням оплати праці за основним місцем роботи не перевищує прожиткового мінімуму для працездатної особи. Оплата праці студентів та учнів денних відділень навчальних закладів індексується в розмірі, що з урахуванням стипендії не перевищує прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Строки проведення розрахунку при звільненні та відповідальність за недотримання таких строків визначені статтями 116 та 117 Кодексу законів про працю України.

Так, у статті 116 Кодексу законів про працю України йдеться про те, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Водночас, статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертався до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області, в якому просив суд стягнути з Головного управління МВС України в Одеській області в особі ліквідаційної комісії () на його користь суму грошового забезпечення, яке мало бути йому нараховане та виплачено за період служби в ОВС України з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року у розмірі 25 315 грн. з урахуванням індексації та відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі № 815/5914/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області про стягнення суми грошового забезпечення - задоволено. Стягнуто з Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення, за період служби в органах внутрішніх справ з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року у розмірі 25 315 грн. з урахуванням індексу інфляції та відрахуванням установлених законом податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Вказане рішення набрало законної сили та було виконано.

Таким чином, у відповідності до вищезазначеної постанови, 15.05.2018 р. ОСОБА_1 було виплачено 25 315 грн. з урахуванням індексу інфляції та відрахуванням установлених законом податків, зборів та інших обов`язкових платежів за період з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що суд повинен був задовольнити його вимоги та зобов`язати нарахувати та виплати індекс інфляції за період з 01.01.2008 р. по 15.05.2018 р. (день фактичної виплати заборгованості по грошовому забезпеченню). Також апелянт зазначає, що відповідач повинен був зі стягнутої суми 25315 грн. відрахувати установлені законом податки, збори та інші обов`язкові платежі.

Колегія суддів зазначає, що за період з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року у суму 25315 грн. увійшов індекс інфляції, у зв`язку з чим відсутні підстави для його врахування рішенням суду у цій справі, оскільки він вже врахований рішенням у справі № 815/5914/17.

Що стосується відрахування установлених законом податків, зборів та інших обов`язкових платежів, колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року обов`язок, щодо нарахування їх та сплати повинна зробити Ліквідаційна комісія ГУ МВС країни в Одеській області, а тому жодним чином вказані дії не стосуються і не порушують прав апелянта.

Що стосується нарахування індексу інфляції за період з 27.08.2015 по 15.05.2018 р. (день виплати заборгованості пор грошовому забезпеченню), колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Принцип обов`язковості судових рішень закріплений і в статті 14 КАС України, відповідно до змісту якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів зауважує, що частиною четвертою статті 372 КАС України законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За правилами встановленими частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст.. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги, щодо визнання протиправною бездіяльності та стягнення суми невиплаченої інфляції за період з 27.08.15 р. по 15.05.18 р. не підлягають задоволенню.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, відсутні підстави для встановлення судового контролю.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення припустився порушень норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09.12.2019 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик