Справа № 120/3171/19-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 грудня 2019 р. Справа № 120/3171/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Драло В.О.,

представника позивача: Супруна М.І.,

представника відповідача: Малишенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Назарет Транс» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

01.10.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Назарет Транс» звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області про застосування фінансових санкцій від 17.09.2019 року № 331/02/32/14/33625929, яким застосовано до Товариства з обмеженою відповідальністю «Назарет Транс» фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 250 000 грн. за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, за наслідком проведення фактичної перевірки від 28.08.2019 року, виявлено, що ТОВ «Назарет Транс» 01.07.2019 року здійснювало торгівлю пальним без наявності ліцензії. Позивачем подано заперечення до акту фактичної перевірки від 28.08.2019 року, із зазначенням того що, встановлене вході перевірки не відповідає фактичним обставинам, адже ТОВ «Назарет Транс» 14.06.2019 року зверталось до центру обслуговування платників із відповідно заявою про видачу ліцензії і в очікуванні що ліцензія мала бути видана 01.07.2019 року, розпочало реалізацію пального. Однак, Головним управлінням ДПС у Вінницькій області без врахування всіх обставин прийнято рішення № 331/02/32/14/33625929 від 17.09.2019 року про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 250 000 грн. Крім того, позивач зазначає, що податковий орган не мав права здійснювати ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, оскільки на останнього не покладено такі функції. Позивач не погоджується із прийнятим рішенням, в зв`язку із чим і звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 04.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання 28.10.2019 року.

Крім того, даною ухвалою встановлено відповідачу строк на подачу відзиву на позовну заяву.

28.10.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення адміністративного позову. Зазначає , що згідно вимог чинного законодавства ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним та на право зберігання пального або рішення про відмову в їх видачі видається заявнику не пізніше 20 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів (стаття 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»). Суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензії, починаючи з 12.06.2019. При цьому податковий орган має право видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання починаючи з 01.07.2019. Оскільки, станом на день перевірки, податковим органом виявлено, що 01.07.2019 року ТОВ «Назарет Транс» здійснювало торгівлю пальним, не маючи ліцензії, відповідач прийняв рішення про накладення штрафу в розмірі 250 000 грн.

28.10.2019 року судове засідання відкладено на 19.11.2019 року, з метою надання позивачу часу для підготовки відповіді на відзив.

31.10.2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечує щодо доводів відповідача та просить задовольнити адміністративний позов.

06.11.2019 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній підтримує викладену позицію щодо заявленого позову.

19.11.2019 року судове засідання відкладено на 29.11.2019 року, в зв`язку із витребуванням додаткових доказів.

29.11.2019 року дану адміністративну справу знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Віятик Н.В. у відрядженні. Розгляд справи перенесений на 04.12.2019 року.

04.12.2019 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення адміністративного позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов наступного висновку.

Як слідує з матеріалів справи, а саме свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 №547329, ТОВ «Назарет Транс» зареєстроване Виконавчим комітетом Хмільницької міської ради Вінницької області в якості юридичної особи 06.09.2005 року, за адресою:22000, Вінницька область, місто Хмільник, вулиця Івана Богуна, 4, , номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР 1 179 121 0000 000120.

Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 05.07.2019 року видано ліцензію ТОВ «Назарет Транс» на право роздрібної торгівлі пальним терміном дії з 05.07.2019 року по 05.07.2024 року за місцем торгівлі 22000, АДРЕСА_1 , м АДРЕСА_2 Хмільник, вул. Івана Богуна, 4.

27.08.2019 року на підставі пп. 20.1.10, 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5, п. 80.2 ст. 80 ПК України, начальником Головного управління ДФС у Вінницькій області прийнято наказ №4376 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Назарет Транс», відповідно до якого з метою перевірки питань з дотримання вимог вищезазначених Законів України, провести фактичну перевірку ТОВ «Назарет Транс», (АЗС м. Хмільник, вул. Івана Богуна, 4), з 28.08.2019 року терміном 10 діб за період з 01.01.2017 року.

28.08.2019 року заступником начальника відділу Головного управління ДФС у Вінницькій області Панчуком С.В. та головним державним ревізором-інспектором Головного управління ДФС у Вінницькій області Підвисоцькою О.Г., відповідно до вимог наказу № 4376 від 27.08.2019 року та направлень на перевірку № 2742 та № 2743 від 27.08.2019 року проведено фактичну перевірку господарської одиниці ТОВ "Назарет Транс", а саме АЗС, що розташована за адресою: м. Хмільник, вул. Івана Богуна, 4. з питань дотримання вимог ПК України, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв,тютюнових виробів та пального", Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та інших нормативно-правових актів, які регулюють ліцензування, виробництв та продаж пального, перевірку провести протягом 10 діб, починаючи з 28.08.2019 року за період з 01.01.2017 року.

Посадовими особами Головного управління ДФС у Вінницькій області позивачу були пред`явлені направлення на перевірку №2742 та №2743 від 27.08.2019 та вручено копію наказу на проведення фактичної перевірки № 4376 від 27.08.2019, про що свідчать власноручні підписи директора ТОВ «Назарет Транс» ОСОБА_1 А ОСОБА_2 А. у направленнях на перевірку.

Позивач допустив посадових осіб Головного управління ДФС у Вінницькій області до проведення фактичної перевірки, не висловлював зауважень щодо оформлення оскаржуваного наказу та дав пояснення з приводу порушень законодавства, виявлених під час фактичної перевірки. Висловив зауваження до акта перевірки, які містяться в ньому.

Внаслідок проведення перевірки на підставі наказу № 4376 від 27.08.2019 року, складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні реалізації пального №331/02/32/14/33625929 від 28.08.2019 року, який отримано позивачем. Актом встановлено порушення з боку позивача ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме продаж 01.07.2019 року пального без наявності ліцензії.

Позивач зазначає, що ними було подано заперечення на акт фактичної перевірки від 28.08.2019 року, зазначивши, що встановлені посадовими особами податкового органу обставини не відповідають дійсності, оскільки 14.06.2019 року ТОВ «Назарет Транс» звернулось до центру обслуговування платників з заявою при видачу ліцензії, з усіма необхідними документами, додавши квитанцію від 13.06.2019 року на суму 2000 грн. призначення платежу: плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі без ПДВ. На що, посадові особи Головного управління ДФС у Вінницькій області, запевнили позивача, що ліцензія, відповідно до вимог листа Державно фіскальної України від 30.05.2019 року № 17014/7/99-99-12-01-01-17 буде видаватись починаючи з 01.07.2019 року. ТОВ "Назарет Транс" 01.07.2019 року почало реалізацію пального, а о 18:00 год. до бухгалтера товариства зателефонували з податкового органу і зазначили, що ліцензію не видано, а відтак позивач не має права на продаж пального. Після чого реалізація пального була зупинена до отримання ліцензії.

20.09.2019 року ТОВ «Назарет Транс» отримано рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 17.09.2019 року № 667/10/02-32-05-05, яким висновки щодо порушень законодавства, викладені в акті фактичної перевірки залишено без змін, а заперечення до нього без задоволення.

За наслідками проведення фактичної перевірки та виявлених порушень, що викладені в акті №331/02/32/14/33625929 від 28.08.2019 року, Головне управління ДПС у Вінницькій області прийнято рішення № 331/02/32/14/33625929 від 17.09.2019 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 250 000 грн. на підставі абзацу 9 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункт 75.1статті 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульовано статтею 80 ПК України, пунктом 80.1 якої передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Функції контролюючих органів визначені статтею 19-1 ПК України.

Так, відповідно до статті 19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Відповідно до підпунктів 20.1.4, 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Слід зазначити, що умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок визначені статтею 81 ПК України.

Так, відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що Директор ТОВ «Назарет Транс» без жодних зауважень щодо змісту оскаржуваного наказу №4376 від 27.08.2019 року допустив посадових осіб Головного управління ДПС у Вінницькій області до проведення фактичної перевірки на його підставі, а тому погодився з наявністю права та законних підстав у контролюючого органу на проведення такої перевірки.

На переконання суду, виконання контролюючим органом своїх обов`язків щодо організації податкового контролю, зокрема, шляхом проведення фактичної перевірки не є порушенням прав платника, не спричиняє і не може спричинити негативних наслідків для нього у випадку належного ведення господарської діяльності, фінансової звітності, бухгалтерського обліку, у відповідності до норм податкового законодавства.

Платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, зокрема фактичної, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №804/1113/16 від 13.03.2018 та по справі № 807/2062/17 від 21.02.2019 викладена позиція про те, що позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки. Саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки. Наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд вважає, що оскільки позивач допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки доводи щодо відсутності повноважень у посадових осіб податкового органу на проведення такої перевірки, підстав проведення перевірки, про перевищення повноважень посадових осіб судом не беруться до уваги, оскільки в межах розгляду даної справи, оцінці підлягають обставини наявності або відсутності порушення, викладені в акті фактичної перевірки від 28.08.2019 року.

Так, актом фактичної перевірки від 28.08.2019 року встановлено, що 01.07.2019 року ТОВ "Назарет Транс" здійснювалась роздрібна торгівля пальним (дизельним паливом та бензином) без придбання відповідної ліцензії. На підставі даних ІС "Податковий блок" підсистема Аналітична система "Чеки РРО; контрольної стрічки даних Z звіту № 2196 за 01.07.2019 року та періодичного звіту скороченого за 01.07.2019 року встановлено реалізацію пального на загальну суму 85 088,09 грн. Реалізовано 01.07.2019 року:

- ПММ - ДП - 2056,08 літрів на суму 50357,76 грн.

- ПММ- А-95-291,75 літрів на суму 7776,42 грн.

- ПММ А-92- 1049,95 літрів на суму 26953, 94 грн.

Ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі пальним отримана 05.07.2019 року.

Таким чином здійснювалась реалізація пальним (ДП та бензином) без придбання відповідної ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним 01.07.2019 року, чим порушено вимоги ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Статтею 15 Закону №481/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років. Імпорт або експорт пального здійснюється за наявності у суб`єкта господарювання, що імпортує або експортує пальне, ліцензії на право виробництва або зберігання, або оптової чи роздрібної торгівлі пальним.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Так, згідно абзацу 9 частини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень;

Позивач не заперечує що 01.07.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю " Назарет Транс" здійснювалась торгівля пальним. В своїх поясненнях до акта фактичної перевірки від 28.08.2019 року директор зазначає, що оплата на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним була внесена 13.06.2019 року в сумі 2000 грн., копія квитанції якої наявна в матеріалах справи, всі необхідні документи були подані вчасно, а саме 14.06.2019 року до Головного управління ДФС у Вінницькій області 1-ий зал, 13 вікно та прийняті податковим органом на розгляд.

Судом, з метою з`ясування обставин справи, витребувано у відповідача відомості про реєстрацію заяви позивача від 14.06.2019 року.

Так, згідно наявної в матеріалах справи відповіді на лист від 20.11.12019 року начальника управління правового забезпечення про надання інформації щодо звернення ТОВ "Назарет Транс" з заявою від 14.06.2019 року про видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, встановлено, що реєстрація заяви на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним від ТОВ "Назарет Транс" у Центрі обслуговування платників розташованому на базі Вінницького управління ГУ ДПС у Вінницькій області 1-ий зал, 13 вікно, 14.06.2019 року не здійснювалась. Будь-які заяви на отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним від ТОВ "Назарет Транс" у ПЗ "Ліцензування виробництва та обігу (спирт, алкогольні напої, тютюнові вироби)" 14.06.2019 року не реєструвались.

З урахуванням вищевикладеного, встановлено, що 14.06.2019 року від ТОВ "Назарет Транс" не надходило заяви про видачу ліцензії, що спростовує доводи позивача.

Натомість, ТОВ "Назарет Транс" 05.07.2019 року, подано заяву щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, зареєстрованою Управлінням забезпечення роботи 05.07.2019 року за № 2098/10 з необхідними документами, серед інших, платіжним дорученням № 1415 від 13.06.2019 року на суму 2000 грн., дозволом № 196.19.05 Управління Держпраці у Вінницькій області, яким дозволяється ТОВ "Назарет Транс" експлуатувати обладнання призначене для експлуатації в потенційно вибухонебезпечному середовищі, на підставі заяви власника від 03.07.2019 року, дозвіл діє з 05.07.2019 року, дозволом № 195.19.05 Управління Держпраці у Вінницькій області, яким дозволяється ТОВ "Назарет Транс" виконувати роботи у вибухопожежонебезпечних зонах та газополумяні роботи, на підставі заяви власника від 03.07.2019 року, дозвіл діє з 05.07.2019 року.

З матеріалів справи встановлено, що заява на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ "Назарет Транс" було зареєстрована в електронному вигляді у ПЗ "Ліцензування виробництва та обіг (спирт, алкогольні напої, тютюнові вироби)" 05.07.2019 року за № 8225 вх. № 8157. Згідно ліцензійного реєстру, відомості щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ "Назарет Транс" було внесено 05.07.2019 року за № 7860, реєстраційний номер ліцензії 1900246, терміном дії з 05.07.2019 року по 05.07.2024 року, адреса місця торгівлі: Вінницька область, м. Хмільник, вул. Івана Богуна, 4.

Крім того, позивач також посилався на те, що 14.06.2019 року ним було подано заяву на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним з відповідними дозволами, які дають праву на таку торгівлю, однак, як встановлено вище судом, заяви про видачу таких дозволів датовані 03.07.2019 року, а самі дозволи надані 05.07.2019 року, що також спростовує доводи позивача про реальність подачі заяви 14.06.2019 року на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним разом з наявними на те дозволами.

За наслідками фактичної перевірки, складено акт, яким встановлено порушення позивачем ч. 20 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме реалізацію 01.07.2019 року пального без наявності ліцензії, що позивачем не заперечувалось.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтоване застосування до позивача фінансової санкції у вигляді штрафу в сумі 250 000 грн., у відповідності до абзацу 9 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" № 481/95-ВР від 19.12.1995 року (із змінами та доповненнями).

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатніх доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, про що описано вище та довів його відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи та оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно та обґрунтовано застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі 250 000,00 грн. рішенням від 17.09.2019 року №331/02/32/14/33625929 та визнає його таким, що прийняте відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, у зв`язку з чим позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністартивного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс" (вул. І. Богуна, 4, м. Хмільник, Вінницька область, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Рішення в повному обсязі складено: 09.12.2019 р.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна