Справа № 480/2545/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 р. Справа № 480/2545/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 14.08.19 року по справі № 480/2545/19

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України третя особа Сумський міський військовий комісаріат

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі - відповідач), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить визнати протиправним рішення комісії Міністерства оборони України від 24.05.2019 № 62 про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням військового обов`язку при перебуванні в країнах де велись бойові дії і зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення мені одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, як інваліду III групи з 17 травня 2018 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії), захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до пункту "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2018 року, та виплатити її.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Зазначив, що він проходив військову службу та є учасником бойових дій, йому встановлена ІІІ група інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. Позивач вважає, що на підставі ст. 16 Закону України "Про статус і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" має право на виплату одноразової грошової допомоги.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що .

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційною скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу в збройних силах СРСР, Збройних Силах України, є ветераном війни, учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 12), вбачається із позову, відзиву.

Як встановлено із витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 14.02.2017 року № 513, виявлені у ОСОБА_1 вогнепальні осколкові поранення голови, правої верхньої кінцівки, лівої лопаткової ділянки (контузія головного мозку 1987 року), наслідки яких рубці на шкірі у зазначених анатомічних областях, які в подальшому призвели до розвитку стійких залишкових явищ перенесеної контузії головного мозку у вигляді посттравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії II ст., прогресуючий, кризовий перебіг з вираженими церебро-стенічним, астено-невротичним, вестибуло-атактичним і стійким цефалічним синдромами, вегето-судинною дисфункцією з частими судинними кризами змішаного характеру, диссомнією, мнестичним зниженням, ангіопатія сітківки обох очей, - поранення, (контузія) і захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велись бойові дії (а.с. 13).

17.05.2018 позивачу була встановлена III група інвалідності, як така, що настала внаслідок поранення, захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА № 669824 (а.с. 14) та посвідченням інваліда війни серії НОМЕР_2 від 17.05.2018 (а.с. 14).

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок поранення, захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, до якої було додано пакет документів. Вказане звернення було направлено до Міністерства оборони України як органу, до повноважень якого належить питання прийняття рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги.

Листом від 20.06.2018 № 11/159 Департамент фінансів Міністерства оборони України повернув військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_3 документи ОСОБА_1 для доопрацювання. В листі зазначено, що всупереч вимог Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги до заяви не додано документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 у справі № 480/4453/18, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, оформленого листом від 08.10.2018 №248/3/6/1852 про повернення на доопрацювання документів щодо повернення на доопрацювання документів щодо виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду війни ІІІ групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги як інваліду війни ІІІ групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії в порядку, встановленому законодавством. В частині вимог про зобов`язання призначити одноразову грошову допомогу відмовлено в зв`язку з необґрунтованістю (а.с. 47-49).

На виконання вказаного рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_4 листом від 01.04.2019 № 11/741 повторно направив до Міністерства оборони України заяву позивача з доданим пакетом документів (а.с. 44).

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеним у пункті 23 протоколу засідання комісії від 24.05.2019 № 62 (а.с. 16), відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги полковнику в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), якого 30.06.2005 звільнено з військової служби та 14.05.2018 встановлено III групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серії 12 ААА № 669824 від 17.05.2018), оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини травми, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975.

В обґрунтування рішення зазначено, що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 13.02.2017 № 273/Ж та висновок військово-лікарської комісії Північного регіону від 23.09.2015 № 285, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 справа № 822/220/18. Висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, які не подано на розгляд комісії.

Не погоджуючись із правомірністю вказаних дій, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки при винесенні рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням військового обов`язку при перебуванні в країнах де велись бойові дії, Міністерство оборони України діяло у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.

Відповідно до ч.ч. 6,9 ст. 16-3 вищевказаного закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975, встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду IIІ групи, яку позивачу вперше було встановлено 14.05.2018 (а.с. 14).

На день виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги вже діяв Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, а тому саме вказаний нормативний акт повинен бути застосований до спірних правовідносин.

Пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу документи, перелік яких є вичерпним та, що в той же час, подання всіх цих документів є необхідною умовою для призначення одноразової грошової допомоги.

Серед таких документів обов`язково повинен бути і документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Пунктом 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, передбачено, що у разі настання інвалідності подається, зокрема, копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до п. 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2014 №402, при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04.01.1994 №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.07.1994 за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).

Пунктом 1.1 вказаного Положення передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

З наведених норм вбачається, що документ, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) обов`язково подається уповноваженому органу військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом незалежно від інших, передбачених законодавством документів, зокрема і від довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності та постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання. Такий документ не обов`язково повинен мати форму акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути прийняті інші достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва).

Військово-лікарська експертиза установлює, зокрема, причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), однак не встановлює і не може встановлювати причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Також, відповідно до пп. «г» п. 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2014 №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 №63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (із змінами)), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

З наведеної норми слідує, що висновок про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, приймається ВЛК за наявності для цього підстав, незалежно від того, за яких обставин ці захворювання, поранення, контузії, травми чи каліцтва отримані.

Що стосується наданого позивачем висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 13.02.2017 року № 273/Ж (а.с. 15), колегія суддів зауважує, що він не містить відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Зокрема, з Висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 13.02.2017 року № 273/Ж вбачається, що жодної обставини або факту останній не встановлює, не підтверджує та не спростовує, лише зазначає, що сліди від поранення не протирічать механізму та давності утворення, можливо в строк та за обставин, на які вказує сам же обстежуваний. Іншими словами, останній лише допускає можливість їх отримання при обставинах зі слів позивача, однак не встановлює цей факт достовірно.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що подані позивачем документи, зокрема, висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, витяг з протоколу Центральної ВЛК Міноборони України та довідка МСЕК не є визначальними для встановлення наведених обставин та не можуть підтверджувати обставини, за яких позивачем отримано поранення.

З огляду на характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника.

Водночас, відсутність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, зокрема, про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не встановлює обов`язку Міністерства оборони України для їх витребування та доведення (за відсутності таких документів), що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відповідна комісія Міністерства оборони України приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, які надійшли від обласного військового комісаріату.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі 822/220/18, висновки якого при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин має враховувати суд відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних причин.

Враховуючи, що відповідачем належним чином доведено правомірність прийняття рішення, викладеного у протоколі засідання комісії Міністерства оборони України від 24.05.2019 № 62, про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням військового обов`язку при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 по справі № 480/2545/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій