Справа № 420/6020/19
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6020/19
УХВАЛА

09 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відвід судді Марина П.П. у справі №420/6020/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу №619 від 09.09.2019 року, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа №420/6020/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу №619 від 09.09.2019 року, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 15.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

05.12.2019 року від представника Департаменту патрульної поліції надійшла заява про відвід судді Марина П.П. від розгляду справи №420/6020/19.

Ухвалою суду від 05.12.2019 року зупинено провадження по справі №420/6020/19; передано справу у відділ з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи Одеського окружного адміністративного суду для виконання вимог ч.4 ст.40 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 КАС України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 18 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2019 р., розгляд заяви про відвід розподілено судді Самойлюк Г.П.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

На підставі ч. 8 ст. 40 КАС України заяву представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відвід судді розглянуто в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом, в обґрунтування заяви про відвід зазначено, що наявні інші обставин, які викликають сумнів у можливості продовжувати розгляд справи №420/6020/19 суддею Одеського окружного адміністративного суду Мариним П.П. Заявник зазначає, що суддя Марин П.П. головував при розгляді справи №420/1530/19, яка знаходилась у провадженні Одеського окружного адміністративного суду за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу ДПП від 05.02.2019 року №128 про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 9 липня 2019 року на засіданні під головуванням Судді Марина П.П. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. Позивачем було подано апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду першої інстанції. Однак, відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року по справі №420/1530/19, рішення суду першої інстанції залишено в силі, а апеляційна скарга залишена без задоволення. Заявник звертає увагу суду на ту обставину, що 25.11.2019 року у підготовчому судовому засіданні у справі №420/6020/19 суд поставив питання сторонам про наявність підстав для відводу. Відводів заявлено не було. Проте, вже після закінчення судового засідання, в загальному коридорі суду представником Департаменту Слободянюк В.О. було почуто розмову позивача та її представника адвоката Лиходіда. Під час даної розмови позивач запитала у свого представника: "чому ми не заявляємо відвід судді Марину?" На що адвокат Лиходід їй відповів: "Тому що нам, наразі, це непотрібно. Нам потрібно, щоб саме він (суддя) слухав цю справу". Дана розмова стала підставою, що викликає сумніви у відповідача - Департаменту патрульної поліції в неупередженості та об`єктивності судді під час розгляду вищезазначеної справи.

Ознайомившись з заявою представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відвід судді, вивчивши матеріали справи в частині, що стосуються зазначеної заяви, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ст.ст. 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Стаття 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 КАС України, встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Позивач посилається на небезсторонність судді, не зазначаючи в якості підстав відводу жодної з підстав, визначених статтею 36 КАС України.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄСПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄСПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено обставини, які б дійсно викликали сумніви у неупередженості судді при розгляді цієї адміністративної справи.

При цьому, доводи заявника базуються на домислах та вирваних з контексту фразах стосовно упередженості головуючого судді Марина П.П. по справі № 420/6020/19, які не містять документального відображення і не знаходять підтвердження в матеріалах справи.

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять припущення про існування відповідних обставин, не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Таким чином, наведені відповідачем в заяві обставини жодним чином не вказують на упередженість судді у даній справі.

Відповідно до положень ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заяви представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відвід судді Марина П.П. у справі №420/6020/19, в зв`язку з чим зазначена заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 39, 40, 90, 248 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відвід судді Марина П.П. у справі №420/6020/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу №619 від 09.09.2019 року, поновити на посаді, стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.П. Самойлюк