Справа № 280/4020/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 листопада 2019 року Справа № 280/4020/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Фесик А.В.

представника позивача: Блажко У.В.

представників відповідача: Адрової І.М., Малєєвої М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до Державної установи «Софіївської виправної колонії (№55)»

про стягнення коштів, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної установи «Софіївської виправної колонії (№55)» (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 7776,34 грн. за час затримки при розрахунку при звільненні;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати максимального відсотку премії позивачу за червень, липень 2019 року відповідно до розділу 13 Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 28.03.2018 №925/5;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу різницю між виплаченою премією та максимальним відсотком премії за червень, липень 2019 року відповідно до розділу 13 Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 28.03.2018 № 925/5.

Ухвалою суду від 26.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №280/4020/19 та призначено підготовче засідання на 25 вересня 2019 року.

В період з 09 вересня 2019 року по 29 вересня 2019 року суддя Запорізького окружного адміністративного суду Стрельнікова Н.В. перебувала у відпустці відповідно до наказу від 20 серпня 2019 року № 211 «Про надання відпустки».

17.10.2019 року в судовому засіданні протокольною ухвалою оголошено перерву у розгляді справи до 12.11.2019.

У судовому засіданні 12.11.2019, на підставі ст. 243 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: звукозаписуючого пристрою "Акорд".

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив (вх.№43059 від 17.10.2019). Зокрема зазначив, що позивач у період з 12.07.2011 року по 04.07.2019 проходив службу у відповідача на посаді старшого інспектора (з організації служби, озброєння та спецзасобів) відділу охорони. 04.07.2019 року позивача звільнено за власним бажанням однак відповідач не здійснив розрахунок з позивачем у повному обсязі, а саме не сплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно у сумі 8347,06 грн. Зазначає, що вищевказана компенсація була виплачена лише 30.07.2019 року. Вважає, що середній заробіток складає 299,09 грн. та період затримки складає 26 днів тому розмір середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 7776,34 грн. Також позивач зазначає, що при звільненні відповідачем було протиправно та з невідомих позивачеві причин виплачено занижений розмір премії. На підставі викладеного, просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у відзиві (вх. №41952 від 10.10.2019 року) та запереченнях (вх. №45862 від 05.11.2019 року) у яких зазначив, що видача компенсації за речове майно не є обов`язковою, а видається за бажанням звільненого, оскільки можливі два варіанти - отримати предмети речового майна або отримати грошову компенсацію за речове майно за бажанням. Таким чином, на думку відповідача, позивач має право на грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна за умови оформлення довідки згідно з додатком 7 Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України у двох примірниках. Оскільки позивач є особою, яка звільняється зі служби, відносини з компенсації або отримання речового майна регулюються п. 27 Порядку відповідного до якого позивач має право вибору, чим останній скористався та подав заяву 23.07.2019 про виплату грошової компенсації. Установа отримала заяву позивача 24.07.2019, того ж дня оформила довідку розрахунок вартості виплати грошової компенсації за неотримане речове майно. 26.07.2019 видано наказ № 261/ОД та покладено до Вільнянського державного казначейства платіжне доручення №468 від 26.07.2019 на сплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, яке проведено Державним казначейством 30.07.2019. Відповідач зазначає, що п. 27 Порядку вжито словосполучення «при звільненні зі служби» що не є тотожнім «під час звільнення зі служби». Отже зазначена сума компенсації не може бути віднесена до сум, належних працівникові, відповідно до ст. 116 КЗпП України, які підлягають виплаті саме у день звільнення. Також відповідач зазначає про те, що трудові відносини та військова служби мають різну правову природу та врегульовані різним законодавством. Щодо невиплати позивачеві премії у максимальному розмірі відповідач зазначає, накази про преміювання осіб рядового і начальницького складу видаються на підставі поданих рапортів керівників структурних підрозділів щодо преміювання осіб рядового і начальницького складу, погоджених з фінансовим підрозділом. У рапортах з клопотаннями про встановлення премії зазначаються конкретні причини, що стали підставою для цього. В даному випадку позивачеві відповідно до рапортів в.о. начальника відділу було зменшено розмір преміювання до 1% у червні та липні 2019 року за незадовільні показники службової діяльності. Просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , з 12.07.2011 року по 04.07.2019 проходив службу в Державній установі «Софіївської виправної колонії (№55)» та перебував на посаді старшого інспектора (з організації служби, озброєння та спецзасобів) відділу охорони.

Позивачем подано рапорт від 04.07.2019 року на звільнення 04.07.2019 року, який підписаний в.о. начальника установи (а.с.46)

Наказом в.о. начальника установи підполковником внутрішньої служби Державної установи «Софіївської виправної колонії (№55)» Міністерства юстиції України №147/ос від 04.07.2019, позивача у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби 04 липня 2019 року (а.с.51).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 23.07.2019 року, у якій просив надати інформацію у зв`язку із чим розмір заробітної плати у червні 2019 року в порівняно з іншими попередніми місяцями, був значно зменшений. Просив роз`яснити за яким принципом здійснено розрахунок вислуги років на день звільнення у пільговому обчисленні. Повідомити про причини не сплати компенсації за належні до видачі предмети речового майна (а.с.13).

Начальником Державної установи «Софіївської виправної колонії (№55)» позивачу направлено лист за №7/8-11-19/к-11 від 01.08.2019 року, яким повідомлено, що всі виплати в липні місяці проведено пропорційно відпрацьованого часу по 04.07.2019 року. Щодо одноразової грошової допомоги вказано, що зазначена сума грошової допомоги після проведених утримань військового збору становить 22439,05 грн., яку замовлено для отримання фінансування 04.07.2019. Оскільки одноразова грошова допомога при звільнені є одноразовою компенсаційною виплатою, яка замовляється додатково в Міністерстві юстиції, тому її сплата в день звільнення технічно не може бути проведено. В день звільнення не надійшов рапорт щодо сплати одноразової компенсації за речове майно грошовими коштами. Після звернення позивачу зроблено розрахунок одноразової грошової компенсації за речове майно, згідно Постанови КМУ від 14.08.2013 №578, сума якої складає 8474,17 грн. Перераховано 8347,06 грн. на особистий картковий рахунок згідно платіжного доручення №468 від 26.07.2018 року (а.с.14, 17).

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що виплата одноразової грошової допомоги позивачу здійснена.

Втім, позивач звернувся із даним позовом до суду про стягнення з відповідача 7776,34 грн. за час затримки при розрахунку при звільненні.

Відповідно до частини 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року № 2713-IV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 5 ст. 21 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року № 2713-IV встановлено, що особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби мають право на носіння форменого одягу із знаками розрізнення, зразки якого розробляються відповідно до законодавства.

Механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами визначено Порядком забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 року № 578 (надалі за текстом - «Порядок»).

Відповідно до п. 27 Порядку під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення.

Згідно з п. 23 Порядку грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку.

Відповідно до п. 60 Порядку для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.

Таким чином, позивач має право на грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна за умови оформлення довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках.

Суд зазначає, що застосовування в пункті 27 Порядку словосполучення «під час звільнення із служби», а не, наприклад, «при звільненні із служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію за належні до отримання предмети речового майна особистого користування не залежить від факту звільнення.

Отже зазначені суми компенсації не можуть відноситися до сум належних працівникові, відповідно до ст. 116 КЗпП України, які підлягають виплаті саме у день звільнення.

Крім того, обов`язковою умовою для виплати грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування є, відповідно до п. 60 Порядку, оформлення довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, з обов`язковою подачею її до бухгалтерії органу чи установи для виплати компенсації та долучення другого екземпляру такої довідки до арматурної картки.

Між тим, згідно з матеріалами справи вказана довідка була оформлена, відповідно до вимог Порядку, 26.07.2019 року, тобто вже після звільнення позивача (а.с.49).

Таким чином, застосування до відповідача наслідків, передбачених статтею 117 КЗпП щодо виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівникові сум по день фактичного розрахунку в даному випадку є безпідставним, з огляду на що у задоволенні позовних вимог в цій частині позивачу слід відмовити.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачеві максимального відсотку премії за червень та липень 2019 року та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачеві різницю між виплаченою премією та максимальним відсотком премії за червень та липне 2019 року суд зазначає наступне.

Згідно глави 13 розділу ІІ Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 925/5 від 28.03.2018, керівники органів і установ мають право преміювати осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Преміювання осіб рядового і начальницького складу здійснюється згідно з положенням про преміювання, що затверджується в кожному органі та установі, в межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менше ніж 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення з урахуванням фактичних обсягів фінансування, затверджених для бюджетних установ у кошторисах, а також фінансових можливостей підприємств установ виконання покарань.

Премія виплачується разом iз виплатою грошового забезпечення в поточному місяці за результатами оперативно-службової діяльності за минулий місяць.

Виплата премії особам рядового і начальницького складу та позбавлення їх премії здійснюються згідно з наказами.

Накази про преміювання осіб рядового і начальницького складу видаються на підставі поданих рапортів (заяв) керівників структурних підрозділів щодо преміювання осіб рядового і начальницького складу, погоджених з фінансовим підрозділом у частині дотримання фонду преміювання, а керівників органів і установ - відповідного керівника органу управління вищого рівня. У рапортах з клопотанням про встановлення премії, позбавлення (зменшення) премії та у відповідних наказах про преміювання зазначаються конкретні причини, визначені затвердженими показниками, що стали підставою для цього.

У випадку допущення особами рядового або начальницького складу порушень чи проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.

Керівники органів і установ мають право позбавляти осіб рядового і начальницького складу премії повністю або частково за той розрахунковий період, у якому допущено або виявлено порушення чи проступок, у тому числі за:

порушення службової дисципліни;

невихід на службу без поважних причин;

порушення статутних правил несення служби у варті, добовому наряді, під час патрулювання та чергування;

незадовільні показники службової діяльності;

викривлення фінансової, бюджетної та статистичної звітності.

Відповідачем надано суду копію наказу начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» №376/ОД від 29.12. 2018 «Про затвердження положення про преміювання», яким було затверджено у тому числі Положення про преміювання (заохочення) осіб рядового і начальницького складу державної установи «Софіївська виправна колонія (№55) (далі - Положення про преміювання) (а.с. 63-71).

Згідно п. 5 Положення про преміювання, щомісячне преміювання здійснюється відповідно до особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не мене ніж 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення з урахуванням фактичних обсягів фінансування.

Відповідно до п. 7 Положення про преміювання, щомісячна премія виплачується разом з виплатою грошового забезпечення у поточному місяці за результатами оперативно-службової діяльності за минулий місяць. За рішенням начальника установи премія може встановлюватись як в сумарному виразі, так і у відсотках до посадового окладу. Виплата премії особам рядового і начальницького складу та позбавлення повністю або частково здійснюється згідно з наказами. Накази про преміювання осіб рядового і начальницького складу видаються на підставі поданих рапортів (заяв) керівників відділів та служб щодо преміювання осіб рядового та начальницького складу, погоджених з фінансовим підрозділом у частині дотримання фонду преміювання. У рапортах з клопотанням про встановлення премії, позбавлення (зменшення) премії зазначаються причини, що стали підставою для цього. У випадку допущення особами рядового або начальницького складу порушень чи проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.

Згідно п. 10 Положення про преміювання, начальник установи має право позбавляти осіб рядового і начальницького складу премії повністю або частково за:

-недоліки у роботі або невиконання функціональних обов`язків;

-низьку виконавську дисципліну;

-порушення службової дисципліни;

-невихід на роботу без поважних причин;

-порушення статутних правил несення служби у варті, добовому наряді під час патрулювання та чергування;

-незадовільні показники службової діяльності;

-використання бюджетних коштів не за призначенням, приписки обсягів виробництва продукції та її реалізації, інші викривлення статистичної звітності;

-порушення та упущення, що призвели до пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров`ю осіб рядового і начальницького складу чи населенню.

Згідно наданих відповідачем суду копії рапортів в.о. заступника начальника установи з охорони Швець В.В. до в.о. начальника установи Волкова О.В., у червні та липні 2019 року запропоновано преміювати ОСОБА_1 в розмірі 1% за незадовільні показники службової діяльності та відповідно з низьким особистим внеском в загальні результати служби, що виразилося в слабкій виконавській дисципліні (а.с. 72,73).

Наказом в.о. начальника установи підполковника внутрішньої служби Волкова О.В. №147/ос від 04.07.2019, наказано виплатити позивачеві премію відповідно до його особистого внеску в загальний результат служби за червень 2019 року 1%, липень 2019 року 1%.

Отже, з вищенаведених законодавчих приписів, які унормовують правовідносини щодо заробітної плати, випливає, що розмір премії осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України визначається відповідно до об`єктивної оцінки їх роботи та особистого вкладу в загальні результати роботи. Наведене свідчить, що преміювання відповідних осіб та встановлення відповідного розміру премії є правом керівника у зв`язку з чим суд не може перебирати на себе відповідні повноваження відповідача, отже підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» (70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Металістів, 1, ) про стягнення коштів, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 09.12.2019.

Суддя Н.В. Стрельнікова