Справа № 460/2593/19
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2019 року м. Рівне №460/2593/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Лютко М.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Карповець С.Й. (в режимі відеоконференції), представник Шевчук В.С.,

відповідача: представник Дмитрук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доДержавної установи "Городищенська виправна колонія (№96)"
про визнання дій протиправними, скасування наказу, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії адміністрації виправної колонії щодо систематичної постановки позивача на профілактичний облік як засудженого, схильного до вчинення правопорушення;

- скасувати наказ №149/ОД-19 від 13.08.2019про постановку (зняття) засуджених в установі на (з) профілактичний облік та закріплення за засудженими, які перебувають на профілактичному обліку співробітників колонії в частині постановки на оперативно- профілактичний облік засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як схильного до нападу на адміністрацію;

- стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

Мотивуючи вимоги позову, вказував, що відбуває покарання в Державній установі "Городищенська виправна колонія (№96)". 13.08.2019 службові особи виправної колонії, на підставі власних спостережень, дійшли висновків про необхідність продовження позивачеві перебування на оперативно-профілактичному обліку як особі, схильній до нападу на адміністрацію установи. В подальшу було видано наказ №149/ОД-19 від 13.08.2019, яким ОСОБА_1 продовжили на 6-ти місячний термін строк перебування на оперативно-профілактичному обліку як засудженого, схильного до нападу на адміністрацію установи. Позивач зазначав, що такі висновки комісії профілактичного обліку засуджених є незаконними та прийнятими без належного обґрунтування. Працівники установи, що були учасниками засідання комісії, не належним чином вивчивши матеріали особової справи, не перевіривши відомості щодо поведінки позивача в ізоляторі, своїми протиправними діями, спрямованими на демонстрацію вседозволеності, безкарності та з метою помсти, в тому числі, за вимоги дотримуватися законності та прав людини при утриманні, умисно та систематично продовжують ставити ОСОБА_1 на облік. З огляду на викладене, позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та відшкодувати завдану такими протиправними діями та рішеннями відповідача моральну шкоду.

Ухвалою суду від 23.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання у справі призначено на 25.11.2019 на 09:15 год.

Відповідачем - Державною установою "Городищенська виправна колонія (№96)", 12.11.2019 подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень відповідач, зокрема, зазначив, що по факту порушення встановлених режимних вимог засудженим ОСОБА_1 , який мав місце 21.03.2003, останнього притягнено до дисциплінарної відповідальності (з хуліганських мотивів відламав умивальник і коліно умивальника в Рівненському СІЗО та погрожував присутнім у камері). Вказував, що працівниками установи постійно ведеться спостереження за поведінкою засудженого ОСОБА_1 . За результатами спостережень було виявлено, що за характером вказаний засуджений збудливий, запальний, неврівноважений, за несприятливих для себе умов може створити конфліктну ситуацію, як із засудженими так із персоналом установи. Відповідач вказував, що позивач, утримуючись у колонії, систематично порушує встановлений порядок відбування покарання, як наслідок притягується до дисциплінарної відповідальності. Крім того, відповідно до наказів "Про постановлення засуджених в установі на (з) профілактичний облік та закріплення засудженими, які перебувають на профілактичному обліку співробітниками колонії", якими позивачу було продовжено перебування на оперативно-профілактичному обліку, по закінченню запропонованого терміну перебування на відповідному оперативно-профілактичному обліку, по письмовій заяві засудженого, комісією в місячний термін проводиться засідання та вирішується питання про доцільність перебування на відповідному обліку. По закінченню строку перебування на обліку, якщо засудженим не подано заяву на перегляд (зняття) з відповідного обліку, такий строк пролонгується. Однак, позивач за час відбування покарання в установі жодного разу не звертався до представників адміністрації з відповідними заявами. Враховуючи викладене, а також високий ризик рецидиву (нападу на працівників установи), для забезпечення безпеки персоналу, вважав доцільним перебування засудженого на оперативно-профілактичному обліку. Також наголошував на відсутності підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди. Просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (а.с.44-47).

Ухвалою суду від 21.11.2019 клопотання представника позивача про здійснення судового засідання в режимі відеоконференції - задоволено. Викликано у судове засідання, призначене на 25.11.2019 на 09:15 год., позивача - ОСОБА_1 в режимі відеоконференції, забезпечення якої доручено Державній установі "Городищенська виправна колонія (№96)".

22.11.2019 позивачем подано відповідь на відзив, в якій він пояснив, що позивач не оскаржує рішення про постановку його на оперативно-профілактичний облік, оскільки таке рішення приймалося за належних підстав через неправомірну поведінку позивача. Однак, з того часу він повністю усвідомив протиправність своїх дій та став на шлях виправлення і ресоціалізації. Тому систематична постановка на облік через інцидент, що стався в 2003 році, є необґрунтованою, адже повторних (рецидивних) дій з боку позивача не вчинялося. Також наголошував, що в основному позивача притягували до дисциплінарної відповідальності за не виконання загальної команди "відбій", що ніяким чином не може бути пов`язане з спробами нападу на працівників колонії. Окрім того, відповідач не зазначив, що значну частину таких притягнень було оскаржено в судовому порядку з визнанням їх протиправними. Для підтвердження зазначеного, позивач надав до суду копію постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2019 по справі №857/7497/19 та рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25.07.2019по справі №460/1302/19. Натомість, кожного нового скликання комісії щодо поставлення на профілактичний облік ОСОБА_1 , на розгляд виносяться ті самі рапорти та пояснення, фактично продубльованого змісту, що в свою чергу не відповідає реальним обставинам справи. Крім того, не вказано ні вагомих документів, ні доказів, що могли б характеризувати ОСОБА_1 як особу, чиї дії є справді загрозливими, та як особу, яка схильна до здійснення нападу на працівників адміністрації. З урахуванням таких обставин, просив задовольнити позов у повному обсязі (а.с.67-68).

Ухвалою суду від 25.11.2019закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 29.11.2019 о 10:00 год. Викликано у судове засідання, призначене на 29.11.2019 на 10:00 год., позивача - ОСОБА_1 в режимі відеоконференції, забезпечення якої доручено Городищенській виправній колонії (№96). Крім того, вказаною ухвалою викликано у наступне судове засідання працівників Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" як свідків:

1) ОСОБА_2 - психолога ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)";

2) ОСОБА_3 - в.о. начальника сектору для тримання чоловіків засуджених до довічного позбавлення волі відділу із соціально-виховної та психологічної роботи ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)";

3) ОСОБА_4 . - інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)";

4) ОСОБА_5 - оперуповноваженого оперативного відділу ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)".

У судовому засіданні 29.11.2019 позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Просили позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні 29.11.2019 представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також у судовому засіданні 29.11.2019 судом допитано свідків - працівників Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)": ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1 наразі відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі вДержавній установі "Городищенська виправна колонія (№96)".

Наказами відповідача "Про постановку засуджених в установі на профілактичний облік та закріплення за засудженими, які перебувають на профілактичному обліку співробітників колонії" від 11.09.2018 №177/ОД-18 та від 11.02.2019 №51/ОД-19 продовжено перебування ОСОБА_1 на профілактичний облік засуджених на термін до 6 (шести) місяців - до 04.02.2019 та до 04.08.2019 відповідно, як схильного до нападу на адміністрацію установи (а.с.18-19; 20-21).

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії профілактичного обліку засуджених, схильних до вчинення правопорушень від 13.08.2019№13, в ході вивчення особистості та особової справи засуджених, а також користуючись власним спостереженням та зробленими висновками, адміністрацією установи зроблено висновок про доцільність продовження перебування на оперативно-профілактичному обліку ОСОБА_1 , як схильного до нападу на адміністрацію установи, до 04.02.2020 (а.с.11-12).

Наказом відповідача "Про постановку (зняття) засуджених в установі на (з) профілактичний облік та закріплення за засудженими, які перебувають на профілактичному обліку співробітників колонії" від 13.08.2019 №149/ОД-19 позивачу продовжено термін перебування на оперативно-профілактичному обліку до 04.02.2020 як засудженого, схильного до нападу на адміністрацію установи (а.с.9).

Листом від 04.09.2019 за вих.№30/08/3758, у відповідь на запит представника позивача, відповідачем надіслано копію витягу з наказу "Про постановку (зняття) засуджених в установі на (з) профілактичний облік та закріплення за засудженими, які перебувають на профілактичному обліку співробітників колонії" від 13.08.2019 №149/ОД-19 (а.с.8).

Листом від 25.09.2019 за вих.№30/10/4022 Державна установа "Городищенська виправна колонія (№96)" надіслала представнику позивача витяг з протоколу засідання комісії профілактичного обліку засуджених, схильних до вчинення правопорушень згідно наказу від 13.08.2019 №149/ОД-19 та матеріалів, які розглядались на комісії, що характеризують спосіб життя та поведінку ОСОБА_1 , зібрані начальником відділення соціально-психологічної служби спільно з працівниками відділу нагляду і безпеки та оперативного відділу, та слугували підставами постановки на облік ОСОБА_1 (а.с.10).

Не погодившись з повторною постановкою на оперативно-профілактичний облік та відповідним наказом про продовження перебування на такому обліку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи вказаний спір по суті, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.1 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.

Згідно з ст. 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.3 КВК України до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання. (ч.1, 2, 4 ст. 7 КВК України).

Згідно з ч.3 ст.107 КВК України засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами.

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі регулюють Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил ці Правила обов`язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи.

Пунктом 1 розділу ІІ Правил визначено, що засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених Кримінально-виконавчим кодексом України, законами України і встановлених вироком суду.

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також Кримінально-виконавчим кодексом України, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.

Згідно з приписами пункту 1 розділу XXIII Правил нагляд за засудженими є системою заходів, спрямованих на забезпечення відбування та виконання кримінальних покарань у виді обмеження та позбавлення, довічного позбавлення волі та арешту шляхом цілодобового і постійного контролю за поведінкою засуджених у місцях їх проживання та праці, попередження та припинення з їх боку протиправних дій, забезпечення вимог ізоляції засуджених та безпеки персоналу установ виконання покарань.

З метою підтримання належного правопорядку в установах виконання покарань, попередження злочинів та правопорушень серед засуджених здійснюється комплекс спеціальних профілактичних заходів щодо виявлення, постановки на облік та організації нагляду за особами, схильними до вчинення правопорушень.

Виявлення та постановка на профілактичний облік засуджених, які вчинили правопорушення або мають намір їх вчинити, здійснюються працівниками оперативного підрозділу шляхом досконалого вивчення матеріалів особових справ засуджених, перевірки відомостей щодо їх поведінки в ізоляторах тимчасового тримання, слідчих ізоляторах, лікарняних закладах, закладах охорони здоров`я тощо, документації, у якій фіксуються порушення режиму, перегляду кореспонденції, а також інформації працівників підрозділів соціально-виховної та психологічної роботи та нагляду і безпеки.

Індивідуальна профілактична робота із засудженими, які перебувають на профілактичних обліках, здійснюється цілеспрямовано, планомірно, диференційовано з урахуванням особистості правопорушника, характеру і ступеня його соціальної занедбаності, небезпеки вчиненого злочину та інших особливостей, що мають значення для правильного вибору методів і заходів впливу.

У разі переведення засудженого, який перебуває на профілактичному обліку, до іншої установи виконання покарань працівник оперативного підрозділу долучає до його особової справи відповідні довідки-орієнтування із зазначенням підстави та строку перебування на обліку.

Постановка на профілактичний облік та зняття з профілактичного обліку здійснюються комісійно на підставі достатніх даних про зміну поведінки засудженого. Підготовку матеріалів на постановку на профілактичний облік та зняття з профілактичного обліку здійснює працівник оперативного підрозділу з урахуванням пропозицій працівників підрозділів соціально-виховної та психологічної роботи та нагляду і безпеки.

У відповідності до пунктів 1,2 розділу XXVI Правил персонал органів і установ виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України має право застосовувати спеціальні засоби, заходи фізичного впливу, у тому числі прийоми рукопашного бою, для припинення правопорушень з боку засуджених, подолання протидії законним вимогам адміністрації установ виконання покарань, якщо інші способи не забезпечили виконання покладених на них обов`язків.

Вид спеціального засобу, час початку та інтенсивність його застосування визначаються з урахуванням обстановки, що склалася, характеру правопорушення та особи правопорушника.

Застосуванню заходів фізичного впливу, спеціальних засобів має передувати попередження про намір їх використання, якщо дозволяють обставини, за винятком необхідності відбиття раптового нападу на персонал або звільнення заручників. Попередження може бути здійснено голосом, при значній відстані або зверненні до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі мови і в кожному випадку бажано рідною мовою осіб, проти яких ці засоби будуть застосовуватися.

Кайданки до засуджених застосовуються за розпорядженням начальника установи виконання покарань, його заступників, ЧПНУ та їхніх заступників.

Кайданки до засуджених застосовуються у разі:

вчинення фізичного опору особовому складу чергової зміни, варті, адміністрації установи виконання покарань або проявів буйства (до заспокоєння);

спроби самогубства, членоушкодження або нападу на засуджених чи інших осіб;

затримання або доставлення засуджених, які вчинили грубі порушення режиму тримання, до ДІЗО, ПКТ, ОК або карцеру, якщо зазначені особи чинять опір особовому складу чергової зміни або якщо є підстави вважати, що вони можуть завдати шкоди оточуючим або собі;

переміщення після затримання засудженого, який вчинив втечу або самовільно залишив місце обмеження волі.

Кайданки застосовуються до засудженого у положенні "руки за спиною" з урахуванням його фізичних вад. Через кожні дві години посадовими особами установи виконання покарань здійснюється перевірка стану фіксації замків (у разі необхідності здійснюється послаблення фіксації), а медичним працівником - стану здоров`я засудженого. Посадові особи установи виконання покарань застосовують кайданки, доки в цьому існує нагальна потреба, з урахуванням випадків, зазначених у цьому пункті.

Кайданки знімаються при відправленні індивідуальних потреб, прийманні їжі засудженим, за вказівкою медичного працівника, за наказом осіб, які дали розпорядження на їх застосування, або за наказом начальника, вищого за посадою. У разі доцільності подальшого їх застосування посадовою особою установи виконання покарань складається рапорт на ім`я посадових осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту.

Застосовувати кайданки більше ніж 2 години безперервного використання або без послаблення їх тиску заборонено.

При цьому, як визначає пункт 2 розділу XXХІІІ Правил, при виведенні з камер або конвоюванні на території установи виконання покарань до чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі, схильних до втечі, захоплення заручників, нападу на адміністрацію, застосовуються кайданки з урахуванням фізичних вад та стану їхнього здоров`я. У разі конвоювання за межами установи виконання покарань до них застосовуються кайданки. При застосуванні кайданків руки засуджений тримає за спиною.

З матеріалів справи судом встановлено, що документами, які слугували підставами для прийняття оскаржуваного наказу фактично є три рапорти щодо продовження перебування позивача на обліку як особи, схильної до нападу на представників адміністрації (а.с.13-15).

У тексті самих рапортів викладено висновки працівників колонії щодо рис характеру позивача. Разом з тим, доказів на підтвердження висновків, викладених у рапортах, матеріали справи не містять.

Так, відповідно до змісту рапорту в.о. начальника сектору для тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі відділу із соціально-виховної та психологічної роботи старшого лейтенанта ОСОБА_3 від 05.08.2019, ОСОБА_1 під час тримання в Рівненському слідчому ізоляторі (далі - Рівненське СІЗО) допустив одне порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення не зняте, однак погашене у встановленому законом порядку. Заходи заохочення не застосовувались. Вказано, що за час перебування в Державній установі "Городищенська виправна колонія (№96)" характеризується негативно, допустив двадцять порушень встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення виражались у порушенні встановленого розпорядку дня колонії, нетактовній поведінці. Останнє стягнення не зняте та не погашене у встановленому порядку. Заходи заохочення не застосовувались. Крім того, зазначено, що у ставленні до представників адміністрації позивач може допускати грубу поведінку, виконує встановлені законодавством вимоги адміністрації тільки під контролем. За рисами характеру: запальний, не терплячий, за вольовими якостями: наполегливий; у ставленні до себе: невимогливий. Активно проявляє безпідставне незадоволення. При незадоволенні власних вимог можливі провокаційні дії, створення конфліктних ситуацій, під впливом зовнішніх обставин може проявляти демонстративно-шантажну поведінку з метою отримання для себе певної вигоди або ухилення від накладення стягнення. Схильний до необґрунтованих скарг. Враховуючи викладене, ОСОБА_3 клопотав про розгляд на комісії установи питання щодо перебування на профілактичному обліку засудженого ОСОБА_1 в установі як особа, схильна до нападу на представників адміністрації (а.с.13).

При цьому, у вказаному рапорті старшим лейтенантом ОСОБА_3 не наведено жодної інформації щодо протиправних дій позивача, що характеризували б його саме як особу, що здатна напасти на представників колонії. Не наведено будь-яких випадків нападу, погроз, підбурювання, провокації, пов`язаних зі спробами нападу на працівників колонії. Зокрема, ОСОБА_3 наведені твердження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у двадцяти випадках, що пов`язані з порушенням встановленого розпорядку дня колонії та нетактовній поведінці засудженого, що не пов`язані з спробами нападу на працівників колонії.

Згідно з рапортом інспектора відділу нагляду і безпеки капітана внутрішньої служби ОСОБА_4 від 05.08.2019, в ході вивчення особової справи позивача встановлено, що засуджений ОСОБА_1 пошкодив майно установи та мав намір вчинити напад на представників адміністрації Рівненського СІЗО ще в 2003 році. Спостерігаючи за поведінкою засудженого, встановлено, що за характером вказаний засуджений збудливий, запальний, неврівноважений, за несприятливих для себе умов може створити конфліктну ситуацію, як і засудженими так і з персоналом установи. У відношенні до засуджених: агресивний, зухвалий, корисливий. У відносинах із співробітниками адміністрації установи правомірних взаємовідносин не дотримується, встановлених законом вимог персоналу колонії не виконує, веде себе грубо, нетактовно, зверхньо та зухвало. Агресивно реагує на критику. До засудженого в Рівненському СІЗО застосовувались фізична сила та спецзасоби. Враховуючи викладене, ОСОБА_4 клопотав перед керівництвом колонії розглянути питання на комісії установи щодо продовження перебування засудженого ОСОБА_1 на оперативно-профілактичному обліку як особа, схильна до нападу на адміністрацію установи (а.с.14).

Відповідно до рапорту оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" капітана внутрішньої служби ОСОБА_5 від 06.08.2019, за час перебування в установі ОСОБА_1 зарекомендував себе з негативної сторони. При спілкуванні із засудженими та адміністрацією установи поводить себе неоднозначно, інколи проявляє грубість та зверхність. Встановлений порядок відбування міри кримінального покарання виконує тільки під суворим контролем адміністрації установи. За час перебування в установі допустив 20 порушень встановленого порядку відбування покарання. Підтримує зв`язки з засудженими негативної спрямованості. Перебуває в установі на оперативно-профілактичному обліку як особа, схильна до нападу на представників адміністрації установи. Також у рапорті вказано, що за характером позивач неоднозначний, скритний, зухвалий, брехливий та неврівноважений. Вказано що, 21.03.2003 засуджений ОСОБА_1 , перебуваючи в Рівненському СІЗО з хуліганських мотивів, в камері де він утримувався, відірвав умивальник та коліно від нього і почав безпідставно ним вибивати двері камери, мотивуючи свої дії тим, що, на його думку, він незаконно засуджений. При цьому зазначено, що позивач висловлювався грубою нецензурною лайкою на адресу адміністрації слідчого ізолятора та прокурора і погрожував "проломити голову" коліном від умивальника будь-кому хто зайде до нього в камеру. З метою заспокоєння вказаного засудженого до нього в камеру зайшли начальник слідчого ізолятора та начальник ВРО, однак даний засуджений намагався завдати удару коліном від умивальника присутнім у камері, чим створив реальну загрозу безпеці начальника СІЗО та начальника відділу режиму та охорони. В зв`язку з цим до вказаного засудженого було застосовано фізичну силу, прийоми рукопашного бою, в результаті чого він був обеззброєний, після чого до нього було застосовано спецзасоби "БР" та гамівна сорочка. Поряд з цим, зазначено, що співробітниками оперативного відділу установи було отримано оперативну інформацію про те, що ОСОБА_1 , перебуваючи в установі, при спілкуванні з іншими засудженими висловлював намір при нагоді вчиняти фізичні розправи над співробітниками установи, з тієї причини, що його засудили до довічного позбавлення волі і йому втрачати нічого. З огляду на викладене, ОСОБА_5 вважав за необхідне розглянути питання на комісії установи про продовження терміну перебування засудженого ОСОБА_1 на оперативно-профілактичному обліку як особу, схильну до нападу на представників адміністрації установи (а.с.15).

Тобто, у рапорті інспектора відділу нагляду і безпеки капітана внутрішньої служби Артемова В.В. від 05.08.2019 та рапорті оперуповноваженого оперативного відділу Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" капітана внутрішньої служби ОСОБА_5 від 06.08.2019 зазначалась оцінка характеру позивача, без посилання на будь-які докази, що характеризували б позивача, крім власних спостережень. В обох рапортах наголошувалось про те, що 21.03.2003 засуджений ОСОБА_1 , перебуваючи в Рівненському СІЗО, мав інцидент з представниками правоохоронних органів, на підставі якого до позивача було застосовано фізичну силу та спецзасоби. При цьому, як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення встановлених режимних вимог, що трапились 21.03.2013, і позивач не заперечував своєї вини за такі дії. Письмових доказів щодо повторних спроб нападу позивачем на адміністрацію установи матеріали справи не містять.

Наявна у матеріалах справи психологічна характеристика на засудженого ОСОБА_1 , 1976 року народження, від 01.02.2019 не підтверджує обґрунтованість висновків сторони відповідача про можливість нападу на представників адміністрації установи, а лише містить рекомендації щодо соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим (а.с.94).

Допитані у судовому засіданні 29.11.2019 свідки: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , серед іншого, пояснили суду, що позивач характеризується як груба, зверхня та схильна до нападу особа, до якої для безпеки працівників адміністрації установи застосовуються наручники. Поряд з цим, підтвердили,що після інциденту з пошкодженням умивальника в Рівненському СІЗО та притягнення за даним фактом до дисциплінарної відповідальності, жодного наміру здійснити напад на адміністрацію установи ОСОБА_1 встановлено не було. За показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 судом також встановлено, що ніхто з цих осіб не був очевидцем будь-яких дій, спроб чи підготовки дій ОСОБА_1 , пов`язаних з нападом на працівників колонії.

Твердження, що містяться в рапортах свідків про те, що ОСОБА_1 спілкується з іншими засудженими для обговорення можливості нападу на працівників колонії, також спростовуються показаннями свідків, оскільки згідно з їхніми поясненнями позивач є особою, до якої застосовуються обмеження на спілкування з іншими засудженими, а будь-які спроби спілкування примусово припиняються працівниками колонії.

Не беруться до уваги твердження відповідача щодо законності пролонгування з 2003 року перебування позивача на профілактичному обліку, у зв`язку з відсутністю письмової заяви позивача щодо перегляду (зняття) з відповідного обліку, оскільки відповідачем не було надано до суду доказів ознайомлення позивача з наказами про постановку на облік, як і доказів ознайомлення відповідачем позивача із порядком виключення осіб із списку осіб віднесених до категорії схильних до нападу на працівників адміністрації. Відтак, за наведеного, суд доходить висновку, що позивачу не було відомо про терміни прийняття таких наказів та час засідань комісій профілактичного обліку засуджених, а також порядок подання заяв щодо виключення позивача із відповідних облікових списків.

Також суд вважає безпідставними покликання відповідача на систематичне порушення позивачем встановленого порядку відбування покарання, як на підставу його взяття на профілактичний облік як засудженого, схильного до вчинення правопорушень, з огляду на наступне.

Аналізуючи доказ, поданий відповідачем на підтвердження систематичних притягнень до відповідальності позивача, а саме: довідку про наявність стягнень та заохочень засудженого ОСОБА_1 від 25.07.2019 (а.с.51; далі - довідка), суд встановив таке.

Згідно з інформацією, що містить вказана довідка, ОСОБА_1 у період з 21.03.2003 по 19.04.2019 притягували до дисциплінарної відповідальності за не виконання загальної команди "відбій/підйом" та одноразово за нетактовну поведінку.

На переконання суду, такі відомості не можуть слугувати самостійною підставою для постановки на облік, оскільки не можуть характеризувати позивача саме як засудженого, схильного до нападу на працівників колонії.

Крім того, судом встановлено, що частина таких адміністративних проступків, в тому числі й притягнення до відповідальності позивача за нетактовну поведінку від 18.09.2018, були скасовані у судовому порядку, що підтверджується рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 по справі №460/1302/19, що набрало законної сили 13.11.2019, а також постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2019 по справі №460/518/19 (а.с.69-78).

Наведене в сукупності дає підстави суду стверджувати, що відповідачем не в повній мірі та недосконало вивчено матеріали особової справи засудженого, не перевірено відомості щодо його поведінки, тощо, документацію, у якій фіксуються порушення режиму відбування покарання, що можуть бути підставами для прийняття рішення про продовження терміну перебування ОСОБА_1 на оперативно-профілактичному обліку саме як особи, схильної до нападу на представників адміністрації установи.

Так, з систематичного аналізу норм чинного законодавства щодо перебування засуджених в місцях відбування покарання та процедури постановки на профілактичний облік засуджених, суд дійшов висновку, що працівниками установи було прийнято оскаржуваний наказ без дотримання положень Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5.

Зокрема, відповідачем не було доведено факту вчинення позивачем правопорушення, пов`язаного з нападом на працівників установи чи наміру його вчинення. Також відсутні докази досконалого вивчення матеріалів особової справи засудженого працівниками оперативного підрозділу, перевірки відомостей щодо документації, у якій фіксуються порушення режиму, перегляду кореспонденції, а також інформації працівників підрозділів соціально-виховної та психологічної роботи та нагляду і безпеки.

Судом також взято до уваги доводи позивача стосовно того, що протиправні дії працівників пенітенціарної служби відбуваються з року в рік, починаючи з 2003 року. Кожного нового скликання комісії щодо поставлення на профілактичний облік ОСОБА_1 , на розгляд виносяться ті самі рапорти та пояснення, фактично продубльованого змісту. Такі накази виносяться протиправно та в незаконний спосіб, адже належні підстави для продовження тримання позивача на профілактичному обліку як засудженого, схильного до вчинення правопорушення, відсутні в матеріалах особової справи засудженого. Відтак, такі обставини підтверджують систематичну протиправну поведінку та незаконні дії посадових осіб при здійсненні власних повноважень, у зв`язку з чим позивача у проміжок значного періоду часу підозрюють у можливому нападі на працівників колонії.

Тому на переконання суду, дії щодо систематичної постановки ОСОБА_1 на профілактичний облік засуджених, схильних до вчинення правопорушень, є протиправними, а оскаржуваний наказ від 13.08.2019 №149/ОД-19 щодо продовження терміну перебування на профілактичному обліку ОСОБА_1 прийнятий незаконно та безпідставно, а тому підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача відшкодувати йому моральну шкоду, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди та наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Судом враховано також і те, що згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4" від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Незаконна систематична постановка ОСОБА_1 на профілактичний облік засуджених, схильних до вчинення правопорушень з прийняттям відповідного наказу про продовження терміну такого обліку, на переконання суду, підтверджує завдання позивачеві моральної шкоди такими діями та рішенням.

Поряд з цим, з пояснень сторони позивача судом встановлено та не спростовано відповідачем, що при виведенні позивача з камери та його конвоюванні до нього постійно застосовуються кайданки.

Суд вважає, що такі дії відповідача також завдають моральної шкоди позивачеві, оскільки положеннями Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань представникам установи надано право використовувати кайданки до засуджених в конкретно визначених пунктом 2 розділу XXVI Правил випадках, а також, у відповідності з вимогами пункту 2 розділу XXХІІІ Правил, у тому числі до засуджених, схильних до нападу на адміністрацію, чого в даному випадку відповідачем доведено не було.

Звертаючись до практики Європейського суду з прав людини, суд погоджується з фактом нанесення моральної шкоди відповідачем, оскільки такий є очевидним і не потребує доказування. Сам факт винесення посадовими особами незаконних та необґрунтованих наказів, що ускладнюють життя позивачу (зокрема факт внутрішнього переміщення засудженого з використання спеціальних засобів - наручників) і є беззаперечним нанесенням шкоди.

Крім того, у справі "Каверзін проти України" встановлено, що питання застосування наручників до всіх засуджених до довічного позбавлення волі осіб чоловічої статі відповідно до національного законодавства, яке дозволяло державним органам застосовувати наручники як засіб стримування без урахування їхнього особистого становища та конкретної небезпеки, яку вони могли чи не могли становити, порушувало ст. 3 Конвенції.

Показовою справою, на яку покликається суд у своїх висновках є також справа "Ромашова проти України" (заява №67534/01), за результатами розгляду якої 27.07.2004 винесено рішення, в якому Європейський суд з прав людини дійшов єдиного висновку, що в результаті виявлених порушень, заявник зазнає моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації Судом факту порушення.

За встановлених обставин справи, враховуючи протиправність систематичної постановки ОСОБА_1 на профілактичний облік засуджених, схильних до вчинення правопорушень, з прийняттям відповідного наказу про продовження терміну профілактичного обліку, а також безпідставне застосування до нього кайданок, суд дійшов до висновку про доведеність заподіяння моральної шкоди позивачеві.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та рішень, докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст.139 КАС України, у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_1 ) до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" (с.Городище, Рівненський район, Рівненська область, 35341, ) про визнання дій протиправними, скасування наказу - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" щодо систематичної постановки ОСОБА_1 на профілактичний облік засуджених, схильних до вчинення правопорушень.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" від 13.08.2019 №149/ОД-19 про постановку (зняття) засуджених в установі на (з) профілактичний облік та закріплення за засудженими, які перебувають на профілактичному обліку, співробітників колонії, в частині продовження перебування на оперативно-профілактичному обліку засудженого ОСОБА_1 , як схильного до нападу на адміністрацію установи.

Стягнути з Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 09 грудня 2019 року.

Суддя Борискін С.А.