Справа № 520/6500/19
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Горшкова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 р. Справа № 520/6500/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Бершова Г.Є.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2019, м. Харків, по справі № 520/6500/19

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії позивачу, викладене в рішенні комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківського ОУ ПФУ України м. Харкова, яке відбулось 16.11.2018 року протокол №46 та визнати бездіяльність відповідача, щодо не поновлення його пенсії - протиправною та зобов`язати його вчинити певні дії; зобов`язати відповідача провести поновлення та виплату пенсії по інвалідності позивачу з 07.10.2009 року - шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є інвалідом другої групи та з листопада 1993 року постійно проживає в Ізраїлі. Рішенням комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, яке відбулось 16.11.2018 р. протокол № 46 відмовлено в поновленні пенсії. Позивач вважає дане рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що грубо порушує його право на пенсійне забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи та з 1993 року постійно проживає в ОСОБА_2 .

Паспорт громадянина України до суду першої та апеляційної інстанції надано не було.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль.

Колегією суддів встановлено, що 14.06.2017 року позивач звернувся до управління (через представника) з заявою про призначення пенсії.

Рішенням комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, яке відбулось 16.06.2017 р. протокол № 11 щодо поновлення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відмовлено в поновленні пенсії, оскільки позивачем не надано документ, що засвідчує місце проживання особи (паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання).

Так, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2018 по справі № 820/6531/17 скасовано рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2018, з прийняттям нового судового рішення, яким: визнано протиправним та скасовано рішення комісії з розгляду спірних питань про призначення (перерахунок) пенсії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, яке відбулось 16.06.2017 року № 11; зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії. В решті позовних вимог відмовлено.

Скасовуючи рішення комісії з розгляду спірних питань про призначення (перерахунок) пенсії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, яке відбулось 16.06.2017 року № 11, суд апеляційної інстанції посилався на те, що заява ОСОБА_1 по суті не розглядалась, натомість комісією з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова було відмовлено позивачу у поновленні пенсії фактично з формальних підстав.

Рішенням комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, яке відбулось 16.11.2018 протокол № 46 щодо поновлення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" було відмовлено в поновленні пенсії.

Своє рішення відповідач мотивував тим, що документи підтверджуючі призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності в період з 01.01.1992 по 11.11.1993 не надані.

Разом з тим, відповідач зазначив, що комісією встановлено, що архівна пенсійна справа ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова) не передавалась. Також, згідно інформації управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, ОСОБА_1 , який до виїзду на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку в їх управлінні, як отримувач будь-яких видів допомоги в діючій та архівній базі не перебуває та не перебував.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду доказів призначення йому пенсії в період з 1992 року по 1993 рік, а матеріали справи не спростовують вказані вище обставини, та з урахуванням розгляду відповідачем заяви представника позивача про поновлення виплати пенсії по суті, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до п. 1 ст. 8, п.1 ст.11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи передбачені законом. Особами, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню є громадяни України.

Перелік документів для призначення, перерахунку пенсії визначений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846.

Відповідно до п.1.1 Порядку № 22-1 1.1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі за місцем проживання (реєстрації).

Згідно до п. 2.9 Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до п. 2.22 Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Матеріали справи містять посвідчення особи, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем народження є Радянський Союз. Посвідчення видано 18.11.2015, дійсне до 18.11.2025.

Колегією суддів встановлено, що згідно із заяви про призначення/перерахунок пенсії встановлено, що позивач просив поновити пенсію з 11.05.1994, в графі паспорт значиться: серія НОМЕР_1 , номер НОМЕР_2 , виданий органом УВС 930, дата видачі 27.07.1993.

Колегія суддів зазначає, що правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, визначає Закон України від 20.11.2012 № 5492-VI "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Згідно з абз.1 ч.1-3 ст. 22 Закону України від 20.11.2012 № 5492-VI "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, і дає право цій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну. Кожен громадянин України має право на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років.

Пунктом 14 частини сьомої статті 22 Закону України від 20.11.2012 № 5492-VI "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" визначено, що до паспорта громадянина України для виїзду за кордон вноситься така інформація: дата закінчення строку дії документа.

Пунктом 1 "Перехідних положень" Закону України від 20.11.2012 № 5492-VI "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" визначено, що документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, видані до дня набрання чинності цим Законом, є чинними до закінчення строку їх дії та не підлягають обов`язковій заміні.

Згідно з підпунктом 2 пункту 89 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 № 152, паспорт для виїзду за кордон визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується у разі: закінчення строку його дії або прийняття рішення про його обмін до закінчення строку його дії.

З вищевикладеного слідує, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон є належним документом, що засвідчує особу, виключно протягом дії такого паспорта та втрачає чинність після закінчення строку його дії.

Оскільки, на момент подання заяви про поновлення виплати пенсії сплинув строк дії паспорту для виїзду за кордон, який надано представником позивача на підтвердження належності позивача до гр. України, а саме: паспорт датований 1993 роком, відтак строк дії паспорту сплив 2003 року, суд приходить до висновку, що позивачем не дотримано положень п.2.9, 2.22 Порядку № 22-1 при поданні документів. Доказів продовження строку дії паспорту до суду позивачем або уповноваженими представниками останнього не надано.

Крім того, як зазначалось вище, відповідачем по справі здійснювались спроби встановити факт призначення ОСОБА_1 пенсії, а саме: відповідач звернувся до УП та СЗН адміністрації Шевченківського району Харківської області щодо надання інформації про отримання позивачем будь-яких видів допомоги, однак на обліку в управлінні ОСОБА_1 як в діючій так і в архівній базі не перебуває та не перебував.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 №1828 врегульовано питання про передачу архівних справ та виплатних документів за останні три роки з 1998 - 2001, відтак архівна справа ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова не надходила.

Поряд із цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачем ані під час звернення до Пенсійного фонду із заявою про поновлення виплати пенсії по інвалідності, ані під час розгляду даної справи доказів призначення пенсії ОСОБА_1 в період з 1992 по 1993 роки надано не було.

Посилання представника позивача та той факт, що призначення пенсії позивача підтверджується довідкою ВТЄ-7 №012173, колегія суддів вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Так, колегія суддів зазначає, що з довідки ВТЄ-7 №012173 вбачається, що інвалідність позивачу встановлена безстроково з дитинства, дана довідка рекомендована до відома адміністраціям підприємств, установ, організацій.

Таким чином, вище вказана довідка ВТЄ-7 №012173 не є належним та допустимим доказом на підтвердження призначення пенсії ОСОБА_1 , оскільки засвідчує факт встановлення інвалідності позивачу.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача стосовно поновлення виплати пенсії, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів, то вказана вимога має похідний характер від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в поновленні пенсії, які залишені судом без задоволення, а відтак у задоволенні вказаної частини позовних вимог також слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 по справі № 520/6500/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов