Справа № 160/3491/19
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/3491/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Лащенко Р.В.,

за участю сторін (представників): представника позивача Юрченко І.О., представник відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року у справі №160/3491/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОМИР-ТРАНС" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500010/2019/000022/2 від 27.03.2019р.; скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500010/2019/00104 від 27.03.2019р.

В обґрунтування вимог позивач послався на те, що приймаючи спірне рішення, митний орган не довів наявність в нього обґрунтованих сумнівів відносно недостовірності визначеної позивачем за ціною контракту митної вартості товару, а також необґрунтовано застосував резервний метод її визначення у той час, як декларант надав всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору. Крім того, послався на необґрунтоване витребування у нього додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року адміністративний Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОМИР-ТРАНС" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким залишити позовні вимоги без задоволення.

Апеляційна скарга фактично зводиться до доводів відзиву на адміністративний позов, та не відображає обґрунтованих доводів щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийняті оскаржуваного рішення.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача щодо задоволення апеляційної скарги заперечив. Надав пояснення аналогічні відзиву.

Представник відповідача до суду апеляційної інстанції не з`явився. Відповідач повідомлений про день та час розгляду справи у відповідності до норм КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОМИР-ТРАНС" 21.06.2002р. зареєстроване як юридична особа за адресою: 49064, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Кості Гордієнка, буд. 2, що підтверджується відомостями з ЄДРПОУ, наявними у справі (а.с.29-32 том 2).

13.12.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОМИР-ТРАНС" як покупцем та Shijazhuang Ningzhi Colour Steel Prodacts CO., LTD як продавцем був укладений контракт №13/12, за умовами якого продавець взяв на себе зобов`язання продати, а покупець придбати GARAGE GV612 у повній відповідності з технічними вимогами, умовами, в кількості, комплектації та асортименті згідно Специфікації.

Пунктом 2.1 контракту визначено, що ціна за одну одиницю товару зазначена у рахунку-проформі S/C: 2018NZ111 від 13.12.2018р., який є невід`ємною частиною даного контракту та розуміється на умовах CIF Odessa port, Україна відповідно до Інкотермс 2010.

Загальна вартість товару, який поставляється за даним контрактом складає 5285,00 USD

Відповідно до п.2.2 даного контракту ціна на товар, який поставляється за даним контрактом є остаточною та не підлягає зміні на весь період дії контракту (а.с.31-41,92-109,168-178 том 1).

На підставі вищенаведеного контракту, на адресу позивача від вказаного вище продавця надійшов товар згідно проформи-інвойсу від 13.12.2018р., що є невід`ємною частиною контакту №13/12 від 13.12.2018р., а саме: GARAGE GV612; розмір: 6mWxl2mLx4mH/Peak height:4.8m; колір: сині стелі, сині двері, білий дах у кількості 1 комплект за ціною 5285,00 дол. США, що підтверджується копіями відповідного проформи-інвойсу, комерційного рахунку та змістом митної декларації (а.с.57,77-79,80-81,150-151,155,163 том 1).

Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості товарів разом із митною декларацією ним були надані всі документи, що підтверджують митну вартість ввезених товарів, які не містять розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товарів, містять повні відомості про ціну товару, що підтверджується змістом графи 44 МД №UA500010/2019/007216 (а.с.151 том 1).

За результатами здійснення митного контролю декларанта повідомлено про те, що у поданих до митного оформлення документах виявлено відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: страхових документів або документів, що містять відомості про вартість страхування, оскільки до наданого інвойсу поставка товару здійснювалася на умовах CIF Одеса, тобто до обов`язків продавця входить обов`язкове страхування товару, проте, до митного оформлення такі документи не надавались, а тому позивачеві запропоновано надати додаткові документи, перелік яких зазначено згідно до ч.2, ч.3 ст.53 Митного кодексу України, шляхом направлення відповідного повідомлення позивачеві (а.с.69 том 1).

У відповідь на повідомлення митного органу декларантом надано митну декларацію Китайської Народної Республіки та її переклад, страховий полюс №0739 від 27.01.2019р. та його переклад, банківські виписки, платіжні доручення №1449 від 21.12.2018р., №1686 від 21.02.2019р. та висновок експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати №ГО-789 від 26.03.2019р., відповідно до якого задекларована позивачем ціна на товар може складати 5285,00 доларів США, інших документів не надано.

За результатами розгляду поданих декларантом документів, Одеською митницею ДФС прийняті оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови за якими заявлену позивачем митну вартість товарів скориговано за резервним методом 2-г (ст.64 МК України), а саме: за МД від 05.02.2019 №UA100280/2019/076798 на рівні 11723,94 дол.США (4,2617 дол.США/кг) з підстав виявлення митним органом, що декларантом не подані документи згідно з переліком та згідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст.53 МК України та заялено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, що підтверджується змістом рішення та картки відмови (а.с.13-16,148-149 том 1).

Не погоджуючись із такими висновками та відмовою відповідача у прийнятті митної декларації, коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом скасування прийнятого відповідачем рішення.

Позивач посилається на те, що відповідач не обґрунтував причини витребування додаткових документів, оскільки надані з ЕМД документи, які підтверджують митну вартість товарів, не містять розбіжностей, відсутні ознаки підробки, вони містять усі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, при цьому, до митної декларації позивачем надавався страховий поліс вантажоперевезень, який відповідачем не було взято до уваги.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність висновків митного органу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що подані позивачем до митного оформлення документи у сукупності надавали митному органу можливість перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару, оскільки вказані документи не містили розбіжностей, а їх данні піддаються обчисленню та підтверджують вартість товару. При прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим рішення відповідача є протиправними.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах стала підставою для коригування заявленої митної вартості ввезених товарів за резервним методом, оскільки надані позивачем документи не підтверджували задекларовану митну вартість товару.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи митного органу безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1 та 2 ст. 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8 вказаного розділу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами 1 та 2 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Отже, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

При цьому, колегія суддів зазначає, що митний орган має право витребувати у декларанта лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України.

Судом встановлено, що позивач подав всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за першим методом, які передбачено ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом із тим, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02.06.2015 у справі № 21-498а15.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Враховуючи зазначені норми законодавства, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши встановлені на їх підставі фактичні обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що зі змісту направленого на адресу позивача повідомлення про витребування митницею у декларанта додаткових документів та змісту оспорюваних рішення про коригування митної вартості товару, картки відмови від 27.03.2019р. видно, що вони не містять будь-яких конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, у них не наведено причин неможливості визначення митної вартості імпортованих товарів на підставі поданих декларантом документів, не наведено обґрунтування, які саме відомості у наданих документах містять розбіжності, які не дозволяють підтвердити числові значення складових митної вартості імпортованих товарів (а.с.13-19, 20-82, 130-134 том 1).

В той же час, додані до митної декларації документи, які були подані для підтвердження визначення декларантом митної вартості ввезеного товару, зокрема, контракт №13/12 від 13.12.2018р., проформа-інвойс від 13.12.2018р., комерційний рахунок та страховий полюс №0739 від 27.01.2019р., не містили жодних розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товарів, що підтверджується їх змістом (а.с.31-41,57,77-79,80-81,92-109,155,163,168-178 том 1).

Колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За умови не наведення органом доходів і зборів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, що ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Сумніви органу доходів і зборів можна вважати обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наведене свідчить про обов`язок органу доходів і зборів зазначити конкретні обставини, що викликають такі сумніви, та причини неможливості підтвердження заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів, а також зазначити конкретні документи, надання яких може розвіяти вказані сумніви.

Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган доходів і зборів повинен чітко вказати, які саме складові митної вартості, на його думку, є непідтвердженими, а також, які документи слід надати для підтвердження того чи іншого показника.

Оскільки під час митного оформлення митницею не було висловлено жодних обґрунтованих сумнівів щодо розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товарів у вищенаведених поданих декларантом документах щодо ціни товару про що свідчать аналіз змісту оспорюваних рішень про коригування митної вартості товару та картки відмови від 27.03.2019р., а тому наведені документи не містили жодних розбіжностей саме у числових значеннях складових митної вартості товарів.

Таким чином, у зв`язку з тим, що митний орган не навів жодних обґрунтованих сумнівів щодо неможливості визначення митної вартості товару за поданими декларантом документами, відповідач не мав правових підстав для витребування додаткових документів у декларанта. З урахуванням аналізу змісту наведених документів та норм митного законодавства встановлено, що оспорювані картка відмови та рішення про коригування митної вартості ввезеного товару від 27.03.2019р. є протиправними, так як наведені оспорювані рішення суб`єкта владних повноважень не містять обґрунтованих сумнівів того, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх (повних) відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; оспорювані рішення не містять причин неможливості визначення заявленої митної вартості за ціною договору, у них також не наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, що передбачено положеннями ч.1, ч.2 ст.256 Митного кодексу України.

При цьому, відмова у митному оформленні повинна бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими причинами, у зв`язку з якими орган доходів і зборів були витребувані додаткові документи у відповідності до вимог п.2 ч.4 ст.54 Митного кодексу України.

Так, в рамках проведення консультації між позивачем та відповідачем, останнім повідомлено позивача про те, що у поданих до митного оформлення документах виявлено відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: страхових документів або документів, що містять відомості про вартість страхування та вказано, що до митного оформлення такі документи не надавались.

Водночас, як вбачається зі змісту графи 44 МД №UA500010/2019/007216 (а.с.151), позивачем до ЕМД надано, зокрема, страховий полюс №0739 від 27.01.2019р., окрім того, вказаний страховий полюс та його переклад надані декларантом і на повідомлення митного органу.

Зазначення відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товару про те, що декларантом не подані документи згідно з переліком та згідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст.53 Митного кодексу України та заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (а.с.13-16,148-149 том 1) не можна вважати належним обґрунтуванням правомірності коригування митної вартості товарів та подальшої відмови у митному оформленні товарів відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.54 Митного кодексу України.

Крім того, доводи відповідача щодо розбіжностей у поданих позивачем для митного оформлення товару документах є безпідставними, а саме: що у п.2.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) зазначено, що ціна за одиницю товару зазначена у рахунку-проформі S/C 2018 NZ 111 від 13.12.2018р. яка є невід`ємною частиною Контракту, але до митного оформлення не надано рахунок-проформу з даним номером, а надано рахунок-проформу без зазначення номеру; банківські платіжні доручення №1449 від 21.12.2018р. та №1686 від 21.02.2019р. не містять посилання на інвойс згідно якого здійснюється передоплата, хоча в п.4 контракту зазначено, що платежі здійснюються на підставі рахунка продавця, а також строки здійснення оплати суперечать вимогам п.4 Контракту, оскільки вказані розбіжності, не є недоліками (розбіжностями), які можуть вплинути на правильність визначення числових значень складових митної вартості товару, за умови, що ціна товару, яка зазначена в контракті співпадає з сумою, яка була сплачена позивачем на користь продавця згідно наведених платіжних доручень

Тому вказані обставини не можуть бути безумовною підставою для відмови у прийнятті митної вартості товару, заявленої позивачем та коригування такої митної вартості.

Також, твердження відповідача про те, що у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу у рішенні зазначається лише докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом згідно наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №598 не можуть бути взяті до уваги, оскільки нормами ст.256 Митного кодексу України регламентовано, що відмова у митному оформленні, у тому числі і коригування митної вартості повинно бути обґрунтовано із зазначенням причин відмови, а, відповідно, і наведення докладної інформації щодо оцінюваного товару та мотивів правомірності коригування за митними деклараціями які застосовані митним органом є обов`язком митного органу.

Слід також зазначити, що визначення митної вартості митним органом за резервним методом за декларацією від 05.02.2019р. №UA100280/2019/076798 є безпідставним та необґрунтованим, оскільки товар за наведеною митною декларацією та товар за митною декларацією поданою позивачем не є ані подібним, ані аналогічними, оскільки країна експорту за декларацією від 05.02.2019р. - Польща, за декларацією позивача Китай; характер угоди за декларацією від 05.02.2019р. - посередницький, за декларацією позивача прямий; торговельна марка товару за декларацією від 05.02.2019р. WIDE CREATION, за декларацією позивача Shijazhuang Ningzhi; виробник товару за декларацією від 05.02.2019р. - WIDE CREATION INT LCO Limited, за декларацією позивача Shijazhuang Ningzhi Colour Steel Prodacts CO., LTD; матеріал, з якого виготовлено товар за декларацією від 05.02.2019р. чорні метали та ПВХ (полівінілхлорид), за декларацією позивача чорні метали; вартість за декларацією від 05.02.2019р. визначено за кілограм товару 4,2617 дол.США, за декларацією позивача за 1 штуку 5285 дол.США, що не спростовано відповідачем жодними доказами у ході судового розгляду справи.

Окрім того, у оспорюваному рішенні не наведено обґрунтувань щодо того, що товари за митною декларацією від 05.02.2019р. №UA100280/2019/076798 та митною декларацією поданою позивачем мають однакові характеристики, а оспорюване рішення містить лише посилання на те, що за митною декларацією від 05.02.2019р. №UA100280/2019/076798 ввезено товар - «конструкції будівельні збірні» митна вартість якого становить 4,2617 дол.США/кг., тоді як позивачем ввозився товар «конструкції будівельні збірні: гараж», митна вартість якого становить 5285 дол.США/шт. (а.с.10,13-14,148-150,203 том 1).

Рішення та висновки відповідача спростовується доказами, наявними в матеріалах справи, а будь-яких доведених підстав для коригування митної вартості товару оскаржуване рішення не містить, подані позивачем документи в даному випадку слід вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару за ціною договору, а тому рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та належать до скасування.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року у справі №160/3491/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОМИР-ТРАНС" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 грудня 2019року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва