Справа № 400/1059/19
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/1059/19

Категорія: 108020000 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В. В.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства Захід на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року по справі за позовом Приватного підприємства Захід до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПП Захід звернулося до суду з позовом до Миколаївської митниці ДФС в якому просило:

визнати протиправною бездіяльність Миколаївської митниці ДФС щодо митного оформлення товару, задекларованого Підприємством за №UA504060/2019/002115 (ІМ 40) від 30.03.2019.

визнати протиправними дії Митниці з зобов`язання вивантаження товарів з т/х NOVA на причал (без проведення митного огляду) та огляд товарів, який здійснений поза межами строків митного оформлення (огляд товару за Актом МД №UA504060/2019/002115 від 04.04.2019).

Також позивачем подано заяву про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року позов Приватного підприємства "ЗАХІД" до Миколаївської митниці ДФС задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Миколаївської митниці ДФС, що була допущена при митному оформленні за митною декларацією №UA504060/2019/002115.

Визнано протиправними дії Миколаївської митниці ДФС з проведення 04.04.2019 митного огляду товарів, вказаних у митній декларації №UA504060/2019/002115.

В задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій Миколаївської митниці ДФС із зобов`язання вивантаження товарів з т/х NOVA на причал (без проведення митного огляду) відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці ДФС на користь Приватного підприємства "ЗАХІД" судовий збір в сумі 3 842 грн., що був сплачений платіжним дорученням від 08.04.2019 № 332.

У стягненні з Миколаївської митниці ДФС на користь Приватного підприємства ЗАХІД витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, ПП Захід подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення яким стягнути з відповідача витрати на професійну допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що до суду було надано: договір про надання правової допомоги, детальний опис наданих послуг, платіжне доручення та інше, а отже матеріали справи містять належні докази погодженої суми фіксованого гонорару та обсягу послуг, факту надання правничої допомоги та фактично понесених витрат позивачем.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Миколаївської митниці ДФС на користь Приватного підприємства ЗАХІД витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у заявленій сумі.

Надаючи оцінку доказам підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною 1 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У ч. 2 ст. 134 КАС України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Склад та обсяг судових витрат визначено у ч. 3 ст. 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до суду першої інстанції надано: копію довіреності від 17.09.2018, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію договору від 03.09.2018 про надання правничої допомоги, копію додатку № 030419/7 від 03.04.2019 до Договору, копію платіжного доручення від 15.05.2019 № 455 на суму 12 000 грн., детальний опис послуг.

Гонорар за представництво адвокатом Колесніковим Віталієм Валерійовичем інтересів позивача в суді першої інстанції становить 12000 грн., до якого, згідно додатку до договору № 030419/7 від 03.04.2019, включено: ознайомлення з наданими матеріалами, аналіз судової практики, збір доказів, усні консультації та погодження правової позиції у справі, підготовка проектів та подання заяв по суті справи, заяв та клопотань (за необхідності), усунення недоліків позовної заяви (за наявності), участь в одному судовому засіданні.

В матеріалах справи міститься детальний опис послуг: ознайомлення із наданими матеріалами, аналіз судової практики, збір доказів (6 годин); усні консультації та погодження правової позиції у справі(2 години); підготовка проекту позовної заяви (8 годин), встановлення відомостей щодо розподілу справи, відкриття провадження, усунення недоліків позовної заяви у разі необхідності) (1 година); підготовка проекту та направлення поштою відповіді на відзив(за умови подання відзиву) (2-6 годин); участь у судовому засіданні (відрядження до м. Миколаїв) (8 годин); підготовка інших заяв та клопотань.

Водночас, матеріалами справи не встановлено, що сторони Договору погодили вартість однієї години. Таким чином, до погодженої сторонами суми 12 000 грн. увійшли 27 (31) годин роботи.

Крім того, судом першої інстанції правомірно зазначено, що Встановлення відомостей щодо розподілу справи, відкриття провадження не є видами адвокатської діяльності, отже, вартість подібних послуг не може бути визнана витратами на професійну правничу допомогу.

В Описі послуг час на участь в 1-му судовому засіданні адвокатом зазначено 8 годин (з урахуванням відрядження адвоката до м. Миколаїв).

Однак, відповідно до постанови (додаткової) Верховного Суду від 12.09.2018 у справі № 810/4749/15, час, витрачений у судовому засіданні, має дорівнювати часу фактичної участі представника у судовому засіданні, що повинно бути відображено у протоколі судового засідання.

До суду першої інстанції до заяви про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу позивач не додав акт, обов`язковість оформлення якого передбачена пунктом 9 Договору.

Водночас до апеляційної скарги апелянтом такий акт надано.

Разом з тим, з наданого до суду апеляційної інстанції акту наданих послуг №7 від 30.08.2019 року не є можливим встановити, кількість фактично витраченого адвокатом часу за послуги виконані в межах даної справи та їх обсяги.

Так, у вказаному акті зазначено лише про те, що:

- Підставою надання послуг є договір про надання правничої допомоги від 03.09.2018 року, додаток № 030419/7 від 03.04.2019р.

- Послуги які надано: судове представництво у справі № 400/1059/19 у суді першої інстанції за позовом клієнта до Миколаївської митниці ДФС

- Загальна вартість послуг: 12 000 грн.

- Рахунок на оплату послуг 35 від 25 квітня 2019 року,

- Здійснення оплати (платіжне доручення): № 455 від 15 травня 2019 року,

- Клієнт підтверджує, що правнича допомога надана адвокатським бюро в повному обсязі та відповідно до умов укладеного договору, його додатків. Клієнту надана копія рішення суду у судовій справі.

Колегія суддів також бере до уваги те, що відповідно до квитанції №455 адвокатським бюро» Колесніков Лігал» від ПП «Захід». прийнято суму гонорару 12 000 грн. саме 15.05.2019 року, у той час як акт наданих послуг складено 30.08.2019 року, що, у свою чергу ставить під сумнів те, що вказаною квитанцією позивач оплатив саме ті виконані роботи, які зазначені в акті виконаних робіт.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що не зазначення кількісних та якісних показників виконаних робіт в наданому позивачем акті виконаних робіт, свідчить про відсутність належного документального підтвердження та доведення витрат на правничу допомогу у справі, що, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи, в частині перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції щодо стягнення правничої допомоги, об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 308,313, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Захід залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 09 грудня 2019 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова