Справа № 440/1625/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 р.Справа № 440/1625/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

представника позивача Дибіна О.Ю.

представника відповідача Клименко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 05.08.19 року по справі № 440/1625/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Полтавській області (Головного управління ДПС у Полтавській області)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2019 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Полтавській області від 20.03.2019 №, №, №, №, №; рішення від 20.03.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.03.2019 №Ф-.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску є необґрунтованими та неправомірними, не відповідають вимогам чинного податкового законодавства України. Позивач вважає, висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки помилковими, оскільки відповідачем документально не доведено отримання позивачем доходу протягом 2015-2016 року у розмірі 2520367,35 грн. Позивач вважає, що контролюючим органом не доведено заниження ФОП ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 476422,23 грн, у тому числі по періодах: за 2015 рік у сумі 227561,40 грн та за 2016 рік у сумі 248860,83 грн. Крім того, вказано, що встановлені порушення позивачем пункту 2 частини першої статті 7, частини п`ятої статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у загальній сумі 10606,40 грн є також необґрунтованими. Також позивач вважає помилковими висновки контролюючого органу щодо заниження ФОП ОСОБА_1 сплати військового збору за 2015-2016 роки.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 20 березня 2019 року: №, №, №, №, №.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Полтавській області від 20 березня 2019 року №Ф-.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20 березня 2019 року №.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 9605,00 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначав, що перевіркою встановлено, що платником отримано дохід від реалізації пива в кетах (на розлив) на суму 431279,38 гри. та собівартість якого становить 297821,95 грн.5 та отримано дохід від реалізації пива фасованого у пляшки/банки на суму 2447940,20 грн. без ПДВ (з ПДВ та акцизним податком 2909815,72), собівартість якого становить 2131223,30 грн.

Також, у період 2016 року ФОП ОСОБА_1 отримано дохід від реалізації вина, винних напоїв, коньяку, шампанського, слабоалкогольних напоїв та інших напоїв у сумі 2189782,46 грн. собівартість яких становить 1824818,72 грн. (націнка на зазначену групу товарів складає 20%).

Відповідач зазначає, що ФОП ОСОБА_1 у 2016 році отримано дохід від реалізації лікеро-горілчаних напоїв та тютюнових виробів на суму 8797547,90 грн., собівартість яких становить 7535699,78 грн.

У зв`язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 у період 2015-2017рр. здійснювала роздрібну торгівлю товарами, які мають значну і змінну номенклатуру з приблизно однаковим рівнем торговельної націнки, а саме лікеро-горілчаними напоями та тютюновими виробами, собівартість реалізованих товарів визначалася як різниця між роздрібною ціною та сумою торговельної націнки на ці товари.

Таким чином, за результатами перевірки додатково визначено чистий оподатковуваний дохід у сумі 2520367,35 грн., а саме за 2015 рік у сумі 1137807,20 грн. та за 2016 рік у сумі 1382560,15 грн., що не відповідає даним відображеним платником у декларації про майновий стан та доходи за 2015- 2016рр. у графі 5 (вартість документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, у тому числі вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції) додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи, чим порушено п. 177.2 п.177.4 а ст.177 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями).

Пунктом 177.2 ст.177 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), визначено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідач зауважує, що перевіркою встановлено, що в порушення вимог п.198.4 ст.198 Податкового Кодексу України ФОП ОСОБА_1 було віднесено до складу податкового кредиту суму податку, що сплачена при придбанні товарів, які не призначені для використання в операціях, що є обєктом оподаткування. У звязку з чим ФОП ОСОБА_1 було завищено суму податкового кредиту у періоді що перевірявся,

Також відповідач зазначає, що на протязі періоду, що перевіряється, ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України не було виконано обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та складення не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведених податкових накладних за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податковою кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). Зазначене порушення відображене в п.п. 2.6.1 акту перевірки. Фактично на суми умовного продажу товарів ФОП ОСОБА_1 не складалися та не реєструвалися в Єдиному реєстрі податкові накладні в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації

Таким чином, на думку відповідача, перевіркою вірно встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 , вимог абзацу 1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України щодо термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., а саме - не здійснення реєстрації податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації на суми умовного продажу товарів, які призначаються для їх використання в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку на суму 310507 гри., в т.ч. за 2015р. на суму 96676 грн., за 2016р. на суму 166110 грн., за 2017р. на суму 47721 грн.

Позивачем надано до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому серед іншого зазначено, що господарські операції ФОП ОСОБА_1 із контрагентами-постачальниками оформлені належними документами, відсутність чи невідповідність яких вимогам чинного законодавства України під час перевірки не встановлена, документи складені за результатами господарської діяльності позивача та відповідно є належним підтвердженням витрат, які враховуються при визначенні чистого оподатковуваного доходу.

Так, під час здійснення перевірки відповідачем встановлено, що у період з 01.07.2015 року до 31.12.2017року, згідно даних податкових декларацій, позивачем включено до складу податкового кредиту суми ПДВ, які сплачені при придбанні товарів, які не використовувалися у господарській діяльності, а саме основних фондів (вітрини холодильні, піч ротаційна) та продовольчих товарів (майонези, кетчупи та ін. товари), непродовольчі товари (шампуні, дезодоранти, миючі засоби та інші товари).

На думку позивача, даний висновок суперечить фактичним обставинам справи, оскільки товарно-матеріальні цінності закуповувались позивачем виключно з метою здійснення господарської діяльності (використання за призначенням, або подальшої реалізації).

Позивач зауважує, що придбані вітрини холодильні були введені в експлуатацію і з моменту придбання використовуються в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 для зберігання різних марок пива, слабоалкогольних напоїв, виноматеріалів та інших лікеро-горілчаних виробів.

На думку позивача, суд першої інстанції вірно вказав, що документи, докази, які вказують на допущення даного порушення позивачем в акті перевірки взагалі не наводяться і не конкретизуються, що свідчить про суб`єктивність та необґрунтованість такого рішення.

Позивач зазначає, що перевірка ФОП ОСОБА_1 проводилась відповідачем за період часу 2015-2017 роки. На протязі 2015-2017 років ФОП ОСОБА_1 не здійснювала реалізацію м`ясних та ковбасних виробів. Реалізацію м`ясних та ковбасних виробів ФОП Макуха розпочала в 2018 році і продовжила займатись цим видом діяльності в 2019 році.

Для розміщення у торгівельних приміщеннях зазначеного товару використовуються холодильні вітрини, придбані у ТОВ «ВІК «ХІТЛАЙН» в 2016-2017 роках.

Отже, на думку позивача, суд першої інстанції на законних підставах визнав протиправними та скасував податкові повідомлення - рішення від 20.03.2019 року №, №, №, згідно яких донараховано відповідні суми ПДВ (разом із штрафними /фінансовими/ санкціями), та які були прийняті всупереч вимог чинного податкового законодавства.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ); основний вид економічної діяльності: код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами та є платником податку на додану вартість (а.с.42-43 т.1).

На підставі направлень від 17.01.2019 №132, №133 та наказу на проведення перевірки від 03.01.2019 № 21 виданих Головним управлінням ДФС у Полтавській області здійснена планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2015 року до 31 грудня 2017 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин за працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за період з 01 січня 2015 року до 31 грудня 2017 року.

За результатами перевірки складено акт №181/16-31-13-05-11/ від 13.02.2019 (надалі акт), в якому зафіксовано порушення:

- п. 177.4, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижений податок на доходи фізичних осіб у розмірі 476422,23 грн;

- п. 2 ч. 1 ст. 7, ч.5, ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого занижений єдиний внесок у розмірі 10606,40 грн;

- п.п. 1.1, п.п.1.2, п.п. 1.4, п.п. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України, в результаті чого занижений податкове зобов`язання по військовому збору у розмірі 37805,50 грн;

- п. 188.1 ст. 188, п. 198.4, пп. "г" п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року у результаті чого: занижений податок на додану вартість у розмірі 242580,00 грн, завищена сума заявленого від`ємного значення у рядку 19 податкової декларації з податку на додану вартість у розмірі 402962,00 грн, завищена сума від`ємного значення у рядку 19 податкової декларації з податку на додану вартість у розмірі 46976,00 грн;

- абз. 2 ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме не сплата авансових платежів з єдиного внеску під час виплати заробітної плати протягом 2015-2016 у розмірі 163909,30 грн;

- п.п. 168.1.4. п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати найманих працівників;

- п.п.1.4 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно перераховано до бюджету військовий збір із заробітної плати найманих працівників;

- абз. 1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України щодо термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01.01.2015 року до 31.12.2017 року;

- п.п.16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.10 ст. 177 201 Податкового кодексу України, наказу Міндоходів від 16.09.2013 року №481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність та Порядку її ведення" та ст. 128. п. 6 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року, а саме включення до декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік перекручених даних (а.с.45-115 т.1).

На підставі акту відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішенн від 20.03.2019, а саме:

№ згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" разом з штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 595527,79 грн. (п`ятсот дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот двадцять сім гривень, 79коп.) (а.с.182 т.1);

№ згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" код платежу 14060100 разом із штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 128052,50 грн. (сто двадцять вісім тисяч п`ятдесят дві гривні, 50 коп.) (а.с.180 т.1);

№ згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" разом з штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 47256,88 грн. (сорок сім тисяч двісті п`ятдесят шість гривень, 88 коп.) (а.с.184 т.1);

№ згідно якого встановлено завищення від`ємного значення з податку на додану вартість із вироблених в Україні (товарів робіт, послуг), код платежу 14060100, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 318485,00 грн. (триста вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят п`ять гривень, 00 коп.) (а.с.177 т.1);

№ про застосування штрафу у сумі 23860,50 грн. (двадцять три тисячі вісімсот шістдесят гривень, 50 коп.) за несплату податку на додану вартість (а.с.178 т.1);

№ згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 8071 (вісім тисяч сімдесят одна) гривня 17 коп;

№ згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів у тому числі і з військового збору на загальну суму 1417,61 грн. (одна тисяча чотириста сімнадцять) гривень 61 коп.

Крім того, на підставі акта перевірки контролюючим органом прийнято:

Рішення № від 20.03.2019 року про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату єдиного внеску, одночасно з видачею сум виплат (авансових платежів), на які нараховується єдиний внесок в сумі 16390,93 грн. (шістнадцять тисяч триста дев`яносто гривень 93 коп.).

Рішення № від 20.03.2019 року, згідно якого донараховано 10606 грн. 40 коп. (десять тисяч шістсот шість гривень 40 коп.) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також застосовано штрафні санкції в розмірі 3181 грн. 92 коп. (три тисячі сто вісімдесят одна гривня 92 коп.) (а.с.187 т.1);

А також вимогу щодо сплати боргу (недоїмки) №Ф- від 20.03.2019 року про сплату недоїмки в розмірі - 10606, 40 коп. (десять тисяч шістсот шість гривень, 40 коп.), яка винесена на підставі рішення № від 20.03.2019 року (а.с.186 т.1).

Позивач не погодився із податковими повідомленнями - рішеннями від 20.03.2019: №, №, №, №, № від 20.03.2019, рішенням № та вимогою що до сплати боргу (недоїмки) №Ф- від 20.03.2019 та оскаржив їх до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішення від 20.03.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.03.2019 №Ф- суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення, чим порушив права платника податків.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 177.2. ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Як визначено п. 177.4. ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; (пп. 177.4.1. п. 177.4. ст. 177 ПК України);

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу) (пп. 177.4.2. п. 177.4. ст. 177 ПК України);

- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи підприємця (пп. 177.4.3. п. 177.4. ст. 177 ПК України);

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (пп. 177.4.4. п. 177.4. ст. 177 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що при перевірці правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності у 2015-2017 роках у сумі 29468975,57 грн., у тому числі за 2015 рік у сумі 7981872,08 грн, за 2016 рік у сумі 10315 200,77 грн. та за 2017 рік у сумі 11171902,72 грн., відображених у додатку Ф4 та Додатку Ф2 до податкових декларацій про майновий стан та доходи, відповідачем встановлено їх завищення у сумі 2520367,35 грн, а саме за 2015 рік у сумі 1137807,20 грн., за 2016 рік у сумі 1382560,15 грн.

Такий висновок здійснено, як слідує зі змісту акта перевірки, за результатами кількісного аналізу придбаних та реалізованих позивачем товарно-матеріальних цінностей.

Так, з акту перевірки відповідача встановлено, що дохід ФОП ОСОБА_1 від реалізації підакцизних товарів протягом 2015 року склав 6520493,77 грн., собівартість яких становила 5551208,88 грн. (абз. 2 стор. 18 Акту) (а.с.62 т.1).

Проте, в зазначеному акті перевірки відповідачем взагалі не наводяться і не конкретизуються які документи та докази, вказують на допущення даного порушення позивачем.

Зазнчене, вказує на недотримання відповідачем вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерством фінансів України №727 від 20.08.2015 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за №1300/27745.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Порядку, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

З апеляційної скарги відповідача, вбачається, що суб`єктом владних повноважень здійснено кількісний аналіз придбаних та реалізованих лікеро-горілчаних та тютюнових виробів, пива, вина та виноматеріалів, слабоалкогольних напоїв та інших товарів, зокрема проаналізувавши реалізацію через реєстратори розрахункових операцій.

Колегія суддів зазначає, що "кількісний аналіз" здійснений відповідачем без номенклатурної деталізації, визначення асортименту та найменування придбаних та реалізованих товарно-матеріальних цінностей.

Так, під час обрахування фактично понесених позивачем витрат відповідач здійснює співставлення вартісних та кількісних показників товарно-матеріальних цінностей на власний розсуд, без прив`язки до документів бухгалтерського і податкового обліку, ціна придбання зазначається відповідачем без ПДВ та відповідно визначення середньої вартості однієї одиниці товару (пачки, пляшки та інше) проводиться без врахування ПДВ, однак ціна реалізації зазначається з урахуванням ПДВ та акцизу та відповідно здійснюється визначення середньої ціни реалізації фактично збільшеної на суму ПДВ та акцизу.

Відповідно до пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, а також забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених Кодексом (пп. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16 ПК України).

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначено ст. 177 ПК України.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Також, колегія суддів зауважує, що господарські операції ФОП ОСОБА_1 із контрагентами-постачальниками оформлені належними документами (документи щодо походження товару), відсутність чи невідповідність яких вимогам чинного законодавства України під час перевірки не встановлена, документи складені за результатами господарської діяльності позивача та відповідно є належним підтвердженням витрат, які враховуються при визначенні чистого оподатковуваного доходу.

Форма Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - Книга обліку доходів і витрат), та Порядок її ведення затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року №481 (далі - Наказ №481).

Відповідно до вимог Кодексу, фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування з метою обчислення оподаткованого доходу зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат у порядку, встановленому Наказом № 481.

Форма Книги обліку доходів і витрат не передбачає ведення залишку товарних запасів фізичними особами, у тому числі і на загальній системи оподаткування.

Визначення "запаси" надані ПСБО 9 «Запаси», в той же час згідно п. 1 ст. 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 року (далі-Закон №996-XIV) цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності.

Згідно п. 2 ст. 3 Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Отже, дія закону не розповсюджується на фізичних осіб підприємців на загальній системі оподаткування.

Таким чином, колегія суддів погоджується з твердження суду першої інстанції, що нормами чинного законодавства обов`язок щодо ведення обліку товарних запасів фізичними особами підприємцями на загальній системі оподаткування не передбачений

З матеріалів справи вбачається, що реалізація товарно-матеріальних цінностей кінцевим споживачам здійснювалась позивачем за допомогою реєстраторів розрахункових операцій, що не оспорюється відповідачем. Порушень щодо порядку розрахунків та ведення касового обліку (дисципліни) в акті не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що визначення відповідачем чистого оподатковуваного доходу у сумі 2520367,35 грн за 2015-2016 роки, здійснено протиправно, і в такий спосіб порушено вимоги п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 ПК України.

Так, Законом України від 31.07.2014 №1621-VII підрозділ 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) доповнено пунктом 161 відповідно до якого тимчасово, до 01.01.2015, встановлюється військовий збір.

Законом України від 28.12.2014 №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

Відповідно до підпункту 1.1-1.3 пункту 16-1 підрозділ 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Оскільки, під час судового розгляду справи підтверджено помилковість висновків контролюючого органу про заниження у звітності сум доходу, отриманого позивачем від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню військовим збором за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.03.2019.

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.03.2019 №Ф-, якою позивачу нараховано недоїмку по внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 10606,40 грн, та рішенню про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.03.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 3181,92 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (надалі Закон № 2464-VI).

Відповідно до статті 4 Закону № 2464-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (частина одинадцята статті 8 Закону № 2464-VI (у редакції, чинній до 31.12.2015).

Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (редакція, чинній з 01.01.2016). Положеннями частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (редакція, чинна у спірний період).

Згідно з пунктом 3 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що під час розгляду справи відповідачем не підтверджено заниження позивачем сум доходу, на який нараховуються єдиний внесок за перевіряємий період, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування вимоги ГУ ДФС у Полтавській області від 20.03.2019 №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.03.2019 №.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача, що у період з 01.07.2015 р. по 31.12.2017 р. згідно даних податкових декларацій проведеною документальною перевіркою встановлено включення ФОП ОСОБА_1 до складу податкового кредиту відповідних звітних податкових періодів сум ПДВ, сплаченого при придбанні товарів, які не використовувались в господарській діяльності, а саме: основних фондів (вітрини холодильні, піч ротаційна) та продовольчих товарів (майонези, кетчупи та ін. товари), непродовольчі товари (шампуні, дезодоранти, миючі засоби та інші товари), колегія суддів зазначає настурне.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України (на момент виникнення правовідносин) база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів, у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.4. ст. 198 ПК України (на момент виникнення правовідносин) якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об`єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Як передбачено пп. "г" п. 198.5. ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно до ст. 201 ПК України, платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що суми ПДВ, ФОП ОСОБА_1 , згідно податкових накладних включено до податкового кредиту, відображено у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних за відповідні періоди, та відповідають даним податкових декларацій, наданих (надісланих) контролюючому органу.

З відзиву наданого представником позивача встановлено, що в охоплений перевіркою період позивач використовувала у підприємницькій діяльності орендовані нежитлові приміщення на підставі договорів оренди:

- Договір оренди нежитлового приміщення №31 від 01.08.2015 року, укладений між ПП «Діадема» (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар), предметом якого є передача в строкове платне користування приміщення загальною площею 128,9 м. кв. за адресою АДРЕСА_1 .

- Договір оренди нежитлового приміщення № 01/01-15 від 01.01.2015 року, укладений між ПП «Кременчуцька фірма «Сателліт» (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар), предметом якого є передача в строкове платне користування приміщення загальною площею 88,0 м. кв. за адресою АДРЕСА_2 .

- Договір оренди нежитлового приміщення №2 від 01.09.2015 року, укладений між Кременчуцьке міське споживче товариство (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар), предметом якого є передача в строкове платне користування приміщення загальною площею 274,00 м. кв. за адресою АДРЕСА_3 .

- Договір оренди приміщення магазину № 01/10/14-К від 01.10.2014 року, укладений між ФОП ОСОБА_2 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар), предметом якого є передача в строкове платне користування приміщення загальною площею 230,00 м. кв. за адресою АДРЕСА_4 .

- Договір оренди приміщення магазину № 01/09/17-К від 01.09.2017 року, укладений між ФОП ОСОБА_2 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар), предметом якого є передача в строкове платне користування приміщення загальною площею 230,00 м. кв. за адресою АДРЕСА_4 .

- Договір оренди нежитлового приміщення № 01/01-15 від 01.01.2015 року, укладений між ФОП ОСОБА_3 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар), предметом якого є передача в строкове платне користування частину приміщення загальною площею 50,00 м. кв. за адресою АДРЕСА_5 .

- Договір оренди нежитлового приміщення № 01/01-16 від 01.01.2016 року, укладений між ФОП ОСОБА_3 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар), предметом якого є передача в строкове платне користування частину приміщення загальною площею 262,8 м. кв. за адресою АДРЕСА_5 .

ФОП ОСОБА_1 з метою здійснення підприємницької діяльності закуповувала товарно-матеріальні цінності на підставі наступних договорів:

- Договір поставки №43 від 28.01.2015 року укладений між ПП «Галактика» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є платна поставка товарів, а саме розливного пива та бутильованого пива (в пляшках). Асортимент об`єктів поставки за видами, найменуваннями, ціною та іншими показниками деталізується у супроводжувальній до товару (товарів) документації. (п. 1.7 Договору).

- Договір купівлі продажу №67 від 02.01.2015 року укладений між ТОВ «Ренес -ВВ» (Продавець) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є платна передача у власність Покупця продовольчих товарів, у тому числі алкогольних напоїв. Товар передається частинами (партіями). (п. 2.1 Договору). Перехід права власності на товар відбувається у момент вручення товару Покупцеві, що оформлюється видатковою накладною.

- Договір поставки №5/16 від 04.01.2016 року укладений між ТОВ «Ренес -ВВ» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є платне постачання товару окремими партіями. Номенклатура товару, його кількість та ціна встановлюються за узгодженням сторін та вказуються в розрахункових документах (рахунках фактурах) та/чи в товаросупровідних документах (накладних) (п. 1.1 Договору).

- Договір поставки №БК 51 від 26.09.2013 року укладений між ТОВ «Баядера Логістик» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є платне постачання товару. Найменування, кількість, асортимент товару визначається Покупцем у замовленні та зазначається Постачальником у видатковій накладній на Товар (п. 4.1. Договору). Ціна на товар зазначається Постачальником у видатковій накладній на Товар. (п. 5.2. Договору).

- Договір поставки №102 від 17.01.2017 року укладений між ТОВ «АЛКОГРУПА» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є платне постачання товарів окремими партіями. Номенклатура товару, його кількість та ціна встановлюється за узгодженням сторін на підставі замовлення Покупця та вказується у розрахункових документах (рахунках-фактурах) та/ чи в товаросупровідних документах (накладних). (п.1.1 Договору).

- Договір поставки №13/16 від 01.01.2016 року укладений між ТОВ «АЛКОГРУПА» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є платне постачання товарів окремими партіями. Номенклатура товару, його кількість та ціна встановлюється за узгодженням сторін на підставі замовлення Покупця та вказується у розрахункових документах (рахунках-фактурах) та/ чи в товаросупровідних документах (накладних). (п.1.1 Договору).

- Договір поставки №102-КР/17/НТА від 25.05.2017 року укладений між ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є платне постачання товару не тютюнового асортименту (п. 1.1 Договору). Асортимент, кількість ціна Товару визначається Сторонами на кожну партію окремо. (п. 1.2. Договору). Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною (п. 3.8. Договору).

- Договір поставки №27728-КР/16 від 24.11.2016 року укладений між ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є платна передача тютюнових виробів або іншої групи товарів (п. 1.1 Договору). Асортимент, кількість, ціна Товару, що продається згідно з даним договором, вказується у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору (п. 2.1. Договору).

- Договір купівлі-продажу №31-0190 від 24.05.2016 року укладений між ТОВ «Торговий дім «Львівська Тютюнова Фабрика ЛТД» (Продавець) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є платна передача товару у власність Покупця (п. 1.1 Договору). Найменування - тютюнові вироби (сигарети) (п. 2.1 Договору). Об`єм кожної партії товару, асортимент та його вартість визначається згідно товарної накладної, яка є невід`ємною частиною даного договору (п. 2.2. Договору).

- Договір купівлі-продажу №31-0190 від 24.05.2016 року укладений між ТОВ «Торговий дім «Львівська Тютюнова Фабрика ЛТД» (Продавець) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є платна передача товару у власність Покупця (п. 1.1 Договору). Найменування - тютюнові вироби (сигарети) (п. 2.1 Договору). Об`єм кожної партії товару, асортимент та його вартість визначається згідно товарної накладної, яка є невід`ємною частиною даного договору (п. 2.2. Договору).

- Договір поставки №12-КР/15/НТА від 28.01.2015 року укладений між ТОВ «Торгова Компанія «Мегаполіс - Україна» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є платне постачання товару не тютюнового асортименту (п. 1.1 Договору). Асортимент, кількість ціна Товару визначається Сторонами на кожну партію окремо. (п. 1.2. Договору). Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною (п. 3.8. Договору).

- Договір поставки №19-КР/16/НТА від 26.01.2016 року укладений між ТОВ «Торгова Компанія «Мегаполіс - Україна» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є платне постачання товару не тютюнового асортименту (п. 1.1 Договору). Асортимент, кількість ціна Товару визначається Сторонами на кожну партію окремо. (п. 1.2. Договору). Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною (п. 3.8. Договору).

- Договір поставки №31211-КР/15 від 27.11.2015 року укладений між ТОВ «Торгова Компанія «Мегаполіс - Україна» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є оплатна передача тютюнових виробів або іншої групи товарів (п. 1.1 Договору). Асортимент, кількість та ціна Товару, що продається згідно з даним договором, вказується у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного Договору. (п. 2.1. Договору).

- Договір поставки №30089-КР/14 від 08.12.2014 року укладений між ТОВ «Торгова Компанія «Мегаполіс - Україна» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є оплатна передача тютюнових виробів або іншої групи товарів (п. 1.1 Договору). Асортимент, кількість та ціна Товару, що продається згідно з даним договором, вказується у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного Договору. (п. 2.1. Договору).

- Договір поставки №68 від 02.11.2015 року укладений між ТОВ «Олександрія -БЛІГ» в особі Кременчуцька філія «Дніпро-Сервіс» ТОВ Олександрія -БЛІГ» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є оплатне постачання товарів окремими партіями. Номенклатура товару, його кількість та ціна встановлюється за узгодженням сторін на підставі замовлення Покупця та вказується у розрахункових документах (рахунках -фактурах) та/ чи в товаросупровідних документах (накладних) ( п. 1.1. Договору).

- Договір поставки №000364 від 24.12.2016 року укладений між ТОВ «ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є оплатна передача у власність Покупця алкогольних та безалкогольних напоїв в асортименті, партіями згідно накладних. Погоджена Сторонами кількість, асортимент і ціна партії продукції вказується в видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, які є невід`ємною частиною Договору (п. 1.1 Договору).

- Договір поставки №260 від 06.06.2014 року укладений між ТОВ «Атлантіс» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є оплатна передача (поставка) у власність Покупця алкогольної продукції (п. 1.1 Договору). Найменування та асортимент Товару, який поставляється, визначається Специфікацією. (п. 1.2 Договору).

- Договір поставки №П24/05-1099 від 24.05.2017 року укладений між ТОВ «Група компаній «Рідна марка» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є оплатна поставка і передача окремими партіями у власність Покупця товару. Номенклатура товару, його кількість та ціна встановлюється за узгодженням сторін на підставі замовлення Покупця та вказується у розрахункових документах (рахунках-фактурах) та/ чи в товаросупровідних документах (накладних). (п.1.1 Договору).

- Договір поставки №4201 від 08.08.2017 року укладений між ТОВ «Торговий дім «Аніка» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є оплатна поставка і передача окремими партіями у власність Покупця товару. Номенклатура товару, його кількість та ціна встановлюється за узгодженням сторін на підставі замовлення Покупця та вказується у розрахункових документах (рахунках-фактурах) та/ чи в товаросупровідних документах (накладних). (п.1.1 Договору).

- Договір поставки №П/631 від 01.04.2016 року укладений між ТОВ «Свіфт-2016» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є оплатна поставка і передача окремими партіями у власність Покупця товару. Номенклатура товару, його кількість та ціна встановлюється за узгодженням сторін на підставі замовлення Покупця та вказується у розрахункових документах (рахунках-фактурах) та/ чи в товаросупровідних документах (накладних). (п.1.1 Договору).

- Договір поставки №347-15-П від 31.07.2015 року укладений між ТОВ «ТД «Ресурс» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є оплатна поставка і передача окремими партіями у власність Покупця товару. Номенклатура товару, його кількість та ціна встановлюється за узгодженням сторін на підставі замовлення Покупця та вказується у розрахункових документах (рахунках-фактурах) та/ чи в товаросупровідних документах (накладних). (п.1.1 Договору).

- Договір поставки №283-ПОЛ від 01.04.2013 року укладений між ТОВ «АРДА-ТРЕЙДИНГ» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є оплатна поставка товару в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у накладних, які є невід`ємною частиною даного Договору (п. 2.1 Договору).

- Договір поставки №ДГ-41 від 12.03.2015 року укладений між ТОВ «ЛОКОМОТИВ-СЕРВІС» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є оплатна передача у власність Покупця товару. (п. 1.1. Договору). Найменування, одиниці виміру та загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим Договором, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), визначаються у підписаних Сторонами видаткових накладних (п. 1.2 Договору).

- Договір поставки №2136/16 від 04.01.2016 року укладений між Українсько-американським товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОМІКС» з іноземними інвестиціями (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) предметом якого є оплатна поставка товару Торгових марок «Юнілівер», «Нівея», а також інших супутніх товарів (п. 1.1 Договору). Поставка товару здійснюється окремими партіями, асортимент, ціна, комплектність і якість товару в яких погоджується Сторонами шляхом оформлення заявок на поставку товару. Остаточній асортимент і кількість товару узгоджується у видатковій накладній.

Також з матеріалів справи вбачається, що в охоплений перевіркою період, ФОП ОСОБА_1 придбала у контрагентів постачальників, з метою використання у підприємницькій діяльності, наступні матеріальні цінності

- Піч ротаційна FD 150 1 шт., вартістю 145000,00 грн., у тому числі ПДВ 24 166,67, постачальник (продавець) ТОВ «ГРАНС-МАКІНА».

- Вітрини холодильні ПВХС (Д) 1,4 «Опера» - 4 шт., вартістю 99999,98 грн., у тому числі ПДВ 16666,66, постачальник (продавець) ТОВ «ВІК «ХІТЛАЙН».

- Вітрини холодильні ПВХС (Д) 1,4 «Монтана» - 3 шт., вартістю 46469,99 грн., у тому числі ПДВ 7745,00, постачальник (продавець) ТОВ «ВІК «ХІТЛАЙН».

- Вітрини холодильні ПВХС (Д) 1,6 «Небраска» - 8 шт., вартістю 150000,00 грн., у тому числі ПДВ 25000,00, постачальник (продавець) ТОВ «ВІК «ХІТЛАЙН».

- Вітрини холодильні ПВХС (Д) 1,1 «Прима» - 2 шт., вартістю 34999,99 грн., у тому числі ПДВ 5833,33, постачальник (продавець) ТОВ «ВІК «ХІТЛАЙН».

- Вітрини холодильні ПВХС (Д) 1,4 «Арія» - 7 шт., вартістю 180499,96 грн., у тому числі ПДВ 30083,33 постачальник (продавець) ТОВ «ВІК «ХІТЛАЙН».

- Вітрини холодильні ПВХС (Д) 1,875 «Міссурі А» promo - 1 шт., вартістю 40000,00 грн., у тому числі ПДВ 6666,67 грн., постачальник (продавець) ТОВ «ВІК ХІТЛАЙН».

- кронштейни для полиці у кількості 152 шт., полиці металеві «Євро» універсальні (410мм) б/кр. У кількості 110 шт., полиці металеві «Євро» унів (410мм) 620 мм б/кр. У кількості 30 шт., полиці металеві «Євро» універсальні (410мм) 1320 мм б/кр у кількості 30 шт., піддони «Євро Плюс» (башм 450мм) 620 мм у кількості 5 шт., загальною вартістю 28 055,00 грн., у тому числі ПДВ 4675,83 грн., постачальник (продавець) НВП "АВІЛОН ТОВ".

Так, з відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача, вбачається, що наведене вище торгове обладнання використовується в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 з моменту його придбання.

Придбані вітрини холодильні були введені в експлуатацію і з моменту придбання використовуються в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 для зберігання різних марок пива, слабоалкогольних напоїв, виноматеріалів та інших лікеро-горілчаних виробів.

Піч ротаційна на момент проведення перевірки знаходилась на зберіганні в складському приміщенні. Пояснив, що при відкритті хлібопекарні ротаційну піч буде там встановлено. Продовольчі товари (майонези, кетчупи) та непродовольчі товари (шампуні, дезодоранти, миючі засоби) на момент проведення перевірки знаходились на залишку та на зберігалися на складі.

З пояснень представника позивача наданих в судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснюється роздрібний продаж м`ясних та ковбасних виробів, які надаються (постачаються) контрагентами постачальниками ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» та ТОВ «Кременчук м`ясо». Для розміщення і реалізації яких у торгівельних приміщеннях Позивача та з метою дотриманням відповідних, у тому числі температурних умов, використовуються вітрини холодильні придбані у ТОВ «ВІК ХІТЛАЙН».

Колегія суддів бере до уваги, що відповідачем не ставиться під сумнів факт придбання та відповідно передача у власність ФОП ОСОБА_1 товарно-матеріальних цінностей від контрагентів-постачальників, зокрема ТОВ «ГРАНС-МАКІНА», ТОВ «ВІК «ХІТЛАЙН», НВП «АВІЛОН» ТОВ, Українсько-американського товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОМІКС» з іноземними інвестиціями, як не встановлена дефектність документів складених при виконанні даних господарських операцій або їх відсутність. Так, ТОВ «ГРАНС-МАКІНА», ТОВ «ВІК «ХІТЛАЙН», НВП «АВІЛОН» ТОВ Українсько-американське товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОМІКС» з іноземними інвестиціями, під час здійснення господарських операцій були зареєстровані платниками ПДВ та відповідно надали (зареєстрували) відповідні податкові накладні, які надають Позивачу право на віднесення сум податкового кредиту з ПДВ.

Таким чином, враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи та аналізуючи наведені нормативно правові акти, колегія суддів дійшла висновку, що податкові повідомлення рішення від 20.03.2019 року №, №, №, згідно яких донараховано відповідні суми ПДВ (разом із штрафними /фінансовими/ санкціями), прийняті всупереч вимог чинного податкового законодавства, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень, чим порушено законні інтереси платника податків.

Суд звертає увагу на те, що ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожному гарантовано право на свободу вираження поглядів та одержання інформації.

Зокрема, у рішенні Європейського Суду у справі "Леандер проти Швеції" від 26 березня 1987 року, серія А, № 116, § 74) зазначено, що свобода отримувати інформацію, про яку йдеться в пункті 2 статті 10 Конвенції, стосується передусім доступу до загальних джерел інформації і її основним призначенням є заборонити державі встановлювати будь-якій особі обмеження одержувати інформацію, яку інші особи бажають або можуть бажати повідомити цій особі.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги фізичної особи підприємця ОСОБА_1 обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 року по справі № 440/1625/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області (Головного управління ДПС у Полтавській області) залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 року по справі № 440/1625/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 06.12.2019 року