Справа № 944/5253/19
Суддя: Швед Н. П.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/5253/19
Провадження №2-а/944/248/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2019 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі головуючої судді Швед Н.П., з участю секретаря Козака О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови серії ЛВ19516 від 18.09.2019року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до Управління безпеки міста Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови серії ЛВ19516 від 18.09.2019року, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначає, що 18.09.2019року інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Федоричем Т.М. було винесено постанову серії ЛВ ЛВ19516 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. Відповідно до змісту постанови, винесеної 18 вересня 2019 року він 18.09.2019року о 10год. 37хв. за адресою: пл.Соборна, 17, м.Львів, будучи водієм транспортного засобу марки «Volkswagen Tiguan», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку на тротуарі, що створило суттєву перешкоду для руху пішоходів, чим порушив п.15.10"д" ПДР України, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Вважає, що жодним чином не створював перешкод для руху пішоходів, так як не паркував автомобіль на тротуарі. Дана постанова є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки єдиним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення є оскаржувана постанова, інших доказів та свідків вчинення ним правопорушення немає. В постанові серії ЛВ19516 від 18.09.2019року не зазначено доказів, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Просить позовну заяву задовольнити та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Управління безпеки міста Львівської міської ради в судове засідання повторно не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача відзиву на позов та будь-яких доказів у визначений строк, які б спростовували доводи позивача не подав.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами та доказами.

Суд, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які містяться в матеріалах провадження, встановив наступне.

Згідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ19516 від 18.09.2019року ОСОБА_1 11.09.2019 10год. 37хв. за адресою: пл.Соборна, 17, м.Львів здійснив зупинку на тротуарі, що створило суттєву перешкоду для руху пішоходів, чим порушив п.15.10"д", тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Будь-яких доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення вказане у постанові про накладення адміністративного стягнення, суду відповідачем не представлено. У матеріалах справи відсутній будь-який доказ, який би підтвердив факт порушення позивачем пункту п.15.10"д" Правил дорожнього руху України, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови.

Також відповідач не подав відзиву на позов, не долучив відеоспостереження, не спростовував доводів позивача щодо неправомірності прийнятого рішення про накладення адміністративного стягнення та на неодноразові виклики суду не з`явився в судове засідання.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/ 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

В рішенні у справі "Коробов проти України" ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності винесеної інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради, суд дійшов висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованою, прийнятою без повного та об`єктивно з`ясування усіх фактичних обставин, а тому підлягає скасуванню, а провадження підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.77, 242-244, 246, 268, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови серії ЛВ19516 від 18.09.2019року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП - задовольнити.

Постанову серії ЛВ19516 від 18.09.2019року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч.3 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Швед Н.П.