Справа № 303/7835/19
Суддя: Курах Л. В.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/7835/19
номер рядка стат.звіту - 13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого судді Курах Л.В.

за участю секретаря судових засідань: Тромпак В.В.

представника позивача Рукін К.А

відповідача Кохестані Шінкай, яка діє в інтересах

громадянина Ісламської Республіки

Афганістан ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

перекладача Хассан Ахмад

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мукачево справу за адміністративним позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка діє в інтересах громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

в с т а н о в и в :

09 грудня 2019 року Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом до громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка діє в інтересах громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Позов мотивує тим, що відповідач 18.08.2019 року, незаконно, поза пунктами пропуску, в складі групи осіб, без документів, що посвідчують особу та дають право на перетин кордону, спільно з сином громадянином Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , перетнула державний кордон з України в Угорщину на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Косино» Мукачівського прикордонного загону. Однак, після незаконного перетину кордону була затримана представниками прикордонної поліції Угорщини та того ж дня, в пункті пропуску «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону, на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб передана на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.

Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП. В подальшому її було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.В ході з`ясування обставин правопорушення було встановлено, що відповідач 22.10.2018 року звернулась до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. У відповідності до наказу від 25.10.2018 № 204 стосовно відповідача було прийнято рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. 20.11.2018 відповідач особисто отримала відповідне повідомлення про відмову, рішення оскаржено. На даний час рішення набуло законної сили. Відповідач документована довідкою про звернення за захистом в Україні серії 009486, термін дії якої сплинув 21.08.2019.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилався на обставини зазначені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, пояснила, що приїхала в Україну з Росії і має намір залишитися в Україні для проживання та буде повторно подавати документи для визнання її біженцем.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду справи встановлено та підтверджено доказами (протоколом про адміністративне затримання від 18.08.2019 року), що відповідач, 18.08.2019 року, незаконно, поза пунктами пропуску, в складі групи осіб, без документів, що посвідчують особу та дають право на перетин кордону, спільно з сином громадянином Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перетнула державний кордон з України в Угорщину на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Косино» Мукачівського прикордонного загону. Після незаконного перетину кордону була затримана представниками прикордонної поліції Угорщини та на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб передана на територію України. В подальшому відповідача було затримано відповідно до ст. 263 КУпАП.

21.08.2019 рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області відповідач була затримана до завершення процедури прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

22.10.2019 року відповідач звернулась до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

По вказаній заяві наказом від 25.10.2018 № 204 стосовно відповідача було прийнято рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. 20.11.2018 відповідач особисто отримала відповідне повідомлення про відмову, рішення оскаржено.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 по судовій справі № 420/6080/18, відповідачу відмовлено в задоволенні адміністративного позову. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019 за судовою справою № 420/6080/18 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 залишено без змін. Відповідно до ухвали Верховного суду України від 29.10.2019 за судовою справою №420/6080/18 (К/9901/29219/19) відповідачеві відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 № 3671-VI особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Особа, зазначена в частині другій цієї статті, не несе відповідальності за незаконне перетинання державного кордону України, якщо вона без зволікань звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Частиною 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

За ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, а саме, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Згідно пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Згідно п. 164 рішення Європейського суду з прав людини в справі "А. та інші проти Сполученого Королівства" (A. and Others v. the United Kingdom) будь-яке позбавлення свободи у відповідності до другої частини пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим лише до тих пір, поки йде процес депортації або екстрадиції. Якщо така процедура не виконується з належною ретельністю, позбавлення волі перестає бути допустимим відповідно до пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи те, що рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка діє в інтересах громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не приймалось, відносно відповідача прийнято рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а термін дії довідки про звернення за захистом в Україні серії 009486 сплинув 21.08.2019 року то на даний час відсутні підстави для законного перебування відповідача на території України.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність позову та наявність підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 257, 241, 244, 246, 289 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка діє в інтересах громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України - задоволити.

Затримати з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянку Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка діє в інтересах громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк до 6 (шість) місяців, а саме до 18.02.2020 року.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.289, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України протягом у десятиденний строк із дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09.12.2019 року.

Головуюча Курах Л.В.