Справа № 824/235/19-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/235/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Анісімов Олег Валерійович Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

20 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сторчака В. Ю. Боровицького О. А.

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

предсавника позивача Крецу Д.О.,

представника позивача Снігур Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства "Транссервіс-Анна-Ніко" на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року (проголошено в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Транссервіс-Анна-Ніко" до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування постанов та припису,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

В березні 2019 року приватне підприємство "Транссервіс-Анна-Ніко" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Чернівецькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 31.01.2019 року №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ/3Б-1ФС/040, від 31.01.2019 року № ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС/041, від 31.01.2019 року №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ/ІП-3ФС/042 та припису про усунення виявлених порушень від 15.01.2019 року №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС/041 від 31.01.2019 року, винесену заступником начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області Кушніром Г.М., в частині накладення на приватне підприємство «Транссервіс Анна-Ніко» штрафу у розмірі 41730,00 грн. 00 грн.

Визнано протиправними та скасовано пункти 1, 3, 4 припису про усунення виявлених порушень №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П від 15.01.2019 року.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань приватне підприємство Транссервіс Анна-Ніко зареєстроване в Реєстрі 12.01.2005 року, адреса місцезнаходження - 60020, Чернівецька обл., Хотинський район, село Грозинці, вул. Польова, будинок 24. Основний вид діяльності - пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (Код КВЕД 49.31).

На підставі наказу Управління Держпраці у Чернівецькій області від 03.01.2019 року №05, інформації ГУ ПФУ у Чернівецькій області від 17.12.2018 року №32345/03 щодо роботодавців, які здійснюють діяльність у сфері перевезень та у яких наймані працівники у вересні 2018 року працювали не повний робочий час та у яких середня заробітна плата найманих працівників є нижчою за мінімальний розмір, направлення на проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №04-005 від 03.01.2019 року працівниками Управлінням Держпраці у Чернівецькій області організовано проведення інспекційного відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю, оплату праці, мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин приватного підприємства Транссервіс -Анна-Ніко.

Працівниками Управління Держпраці у Чернівецькій області 09.01.2019 здійснено спробу провести інспекційне відвідування приватного підприємства Транссервіс Анна-Ніко. Проте, інспекційне відвідування не проведено у зв`язку із відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю. У зв`язку з цим, 09.01.2019 року інспектором праці Попович А.О. складений акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ЧВ-35/19/321/НД. Зазначений акт 09.01.2019 року отримав директор підприємства Снігур В.М., що підтверджується його підписом, зробленим на відповідному акті.

Внаслідок інспекційного відвідування, 09.01.2019 Управлінням Держпраці у Чернівецькій області направлено позивачу вимогу про надання/поновлення документів №ЧВ-35/19/321-ПД. У зв`язку із винесенням даної вимоги строк проведення інспекційного відвідування зупинено на 6 днів. Зобов`язано позивача надати у строк до 10 год. 00 хв. 14.01.2019 року наступні документи: штатний розпис за 2016, 2017, 2018 роки; відомості нарахування заробітної плати за період 2016, 2017, 2018 роки; відомості виплати заробітної плати за 2017-2018 роки; табеля обліку використання робочого часу за період з січня 2017 року по грудень 2018 року; розрахунки компенсації невикористаної відпустки за період з січня 2017 року по грудень 2018 року; накази про прийняття працівників на роботу, повідомлення за 2017-2018 роки; накази про звільнення працівників за 2017-2018 роки; журнал реєстрації шляхових листів за 2018 рік; журнал виїзду та заїзду та технічного стану автобусів за 2018 роки; журнал перед рейсових та після рейсових медичних оглядів водіїв за 2018 роки; статут, колективний договір, паспорт та код директора та головного бухгалтера. Вказану вимогу 09.01.2019 року отримав директор підприємства Снігур В.М., що підтверджується його підписом, зробленим у відповідній вимозі.

Згідно з проставленими у вимозі про надання/поновлення документів №ЧВ-35/19/321-ПД відмітками про виконання, позивачем 11.01.2019 року надано відповідні документи.

За результатами інспекційного відвідування інспектором праці Попович А.О. складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЧВ-35/19/321/АВ від 19.10.2018 року.

У вказаному акті зафіксовано допущені приватним підприємством Транссервіс Анна-Ніко порушення ст.ст. 57, 58, ч. 5 ст. 80, 94, 108, 106, 107, ч. 1-3 ст. 115, 175 КЗпП України, ч. 2 ст. 30 Закону України Про оплату праці та п. 1.1 Порядку № 1078.

З метою усунення порушень, зафіксованих в акті інспекційного відвідування №ЧВ-35/19/321/АВ від 19.10.2018 року, відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П від 15.01.2019 року, яким зобов`язано приватне підприємство Транссервіс -Анна-Ніко у строк до 15.02.2019 року усунути виявлені порушення.

Згодом, не погоджуючись із приписом про усунення виявлених порушень №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П від 15.01.2019 року позивачем подано скаргу на даний припис.

Рішенням від 11.02.2019 року №456/0/04-2/19 в задоволенні скарги позивача відмовлено, а припис №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П від 15.01.2019 року залишено в силі.

31.01.2019 року заступником начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області Кушнір Г.М. винесено наступні постанови:

- №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ/3Б-1ФС/040 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на підставі статті 259 Кодексу законів про працю України, статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", частини третьої статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, та на підставі абзацу 3 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України на приватне підприємство Транссервіс Анна-Ніко накладено штраф у розмірі 12519,00 грн.;

- №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС/041 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на підставі статті 259 Кодексу законів про працю України, статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", частини третьої статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, та на підставі абзацу 4 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України на приватне підприємство Транссервіс Анна-Ніко накладено штраф у розмірі 876330,00 грн.;

- №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ/ІП-3ФС/042 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на підставі статті 259 Кодексу законів про працю України, статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", частини третьої статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, та на підставі абзацу 8 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України на приватне підприємство Транссервіс Анна-Ніко накладено штраф у розмірі 4173,00 грн.

Доказів запрошення представників приватного підприємства Транссервіс Анна-Ніко на розгляд питання щодо накладення штрафу, представники відповідача суду не надали.

Крім цього, 15.01.2019 року інспектором праці Попович А.О. складено протокол №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ про те, що директор приватного підприємства Транссервіс -Анна-Ніко своїми діями, бездіяльністю не забезпечив дотримання законодавства про працю, відповідальність за яке передбачено частиною першою статті 41 Кодексу законів про працю України.

Зазначений протокол спрямований до Хотинського районного суду Чернівецької області, який постановою від 19.02.2019 року визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 Кодексу законів про працю України. Відповідно до описової частини вказаної постанови ОСОБА_1 вчинив порушення, передбачені ст.ст. 57, 58, ч. 5 ст. 80, 94, 108, 106, 107, ч. 1-3 ст. 115, 175 КЗпП України, ч. 2 ст. 30 Закону України Про оплату праці.

Постанова Хотинського районного суду Чернівецької області від 19.02.2019 року не оскаржувалась.

Позивач, вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Мотивувальна частина.

Позиція Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статті 43 Конституції України держава створює умови для здійснення громадянами права на працю.

В силу ч.1 статті 259 КЗпП України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з питань праці.

Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 (далі - Положення).

За змістом пункту 1 Положення Державна служба України з питань праці (далі - Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах, зокрема, охорони праці.

Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: видає в установленому порядку роботодавцям, суб`єктам господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні або за кордоном, здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, фондам загальнообов`язкового державного страхування, виконавчим органам міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад, а також центральним органам виконавчої влади обов`язкові до виконання приписи щодо усунення порушень законодавства з питань, які належать до компетенції Держпраці, та вносить пропозиції щодо накладення дисциплінарних стягнень на посадових осіб, винних у порушенні законодавства; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці (підпункти 50, 54 пункту 4 Положення).

У свою чергу, пунктом 7 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 2 липня 2012 року №390, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 року за №1291/21603 (далі - Порядок №390, чинний на час виникнення спірних відносин) передбачено, що за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Відповідальність за порушення законодавства про працю встановлена статтею 265 КЗпП України, згідно з частиною першою, абзацом третім частини другої, частинами четвертою, сьомою посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначає Порядок №509 "Про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення".

Абзацами, другим, четвертим пункту 2 Порядку №509 визначено, що штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Пунктами 3-8 Порядку №509 передбачено, що Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Таким чином, вказаними положеннями Порядку №509 передбачено право суб`єкта господарювання, стосовно якого розглядається справа про накладення штрафу, на його участь (у порядку самопредставництва або через представника) у розгляді такої справи, про що останній в обов`язковому порядку повідомляється не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду. Справу може бути розглянуто без участі такого суб`єкта господарювання (його представника) лише у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідачем у даній справі не надано належних та допустимих доказів повідомлення позивача належним чином щодо розгляду справи про накладення на нього штрафу.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 31.01.2019 року №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ/3Б-1ФС/040, від 31.01.2019 року № ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС/041, від 31.01.2019 року №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ/ІП-3ФС/042 та припис про усунення виявлених порушень від 15.01.2019 року №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П прийняті контролюючим органом з порушенням встановленого порядку для їх прийняття, а тому підлягають скасуванню.

Крім цього, згідно з ч.1 ст.265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Згідно з абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП, України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до абз.8 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Згідно з ст.94 Кодексу законів про працю України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати встановлені Законом України "Про оплату праці".

Згідно з ст. 95 Кодексу законів про працю України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст. 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення).

Таким чином, індексація заробітної плати є компенсаційною виплатою, передбаченою ст. 33 Закону України Про оплату праці, Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", вона входить до структури заробітної плати, що також підтверджується підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 №5, відповідно до якої суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати, як складова належної працівникові заробітної плати. Індексація спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Отже, індексація заробітної плати передбачена КЗпП України, тому вона є мінімальною державною гарантією.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком про те, що індексація заробітної плати є державною гарантією, входить до структури заробітної плати, у зв`язку з чим невиплата роботодавцем індексації є підставою для застосування штрафних санкцій на підставі абз.4 п.2 ст.265 КЗпП України.

Проте, суд першої інстанції, вирішуючи спірні відносини між сторонами, не надав належної правової оцінки документам, що підтверджують виплату індексації заробітної плати за період з червня-грудень 2016 року, червня-грудень 2017 року та листопад-грудень 2018 року, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено та не спростовано відповідачем те, що індексація за цей період виплачена до проведення інспекційного відвідування (в період з 6 по 10 січня 2019 року).

Отже, на думку апеляційного суду, за наслідками розгляду справи не був встановлений факт не виплати позивачем найманим працівникам індексації заробітної плати за вищевказані періоди, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про законність винесення постанови №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ/3Б-1ФС/040.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині визнання протиправною та скасування постанови №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС/041 апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 71 КЗпП України робота у вихідні дні забороняється. Залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині другій цієї статті.

Залучення окремих працівників до роботи у вихідні дні допускається в таких виняткових випадках: 1) для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій і негайного усунення їх наслідків; 2) для відвернення нещасних випадків, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, загибелі або псування майна; 3) для виконання невідкладних, наперед не передбачених робіт, від негайного виконання яких залежить у дальшому нормальна робота підприємства, установи, організації в цілому або їх окремих підрозділів; 4) для виконання невідкладних вантажно-розвантажувальних робіт з метою запобігання або усунення простою рухомого складу чи скупчення вантажів у пунктах відправлення і призначення (частина друга статті 71 КЗпП України).

Як зазначено у статті 72 КЗпП України, робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу.

Згідно із статтею 107 КЗпП України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Посилання у статті 72 КЗпП України на статтю 107 КЗпП України означає лише використання способів підрахунку подвійного розміру оплати, викладених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої статті 107 КЗпП України, якщо сторони дійшли згоди щодо способу компенсації за роботу у вихідний день шляхом оплати у підвищеному розмірі.

При цьому, оплата за роботу у вихідний день обчислюється, у такому разі, за правилами статті 107 КЗпП України.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, в період з 1 січня 2019 року по 5 січня 2019 року вищезазначеним працівникам було нарахована та виплачена доплата за роботу у святкові дні за період 2017-2018 років.

В свою чергу інспекційне відвідування розпочато 09 січня 2019 року та закінчено 15 січня 2019 року.

Таким чином апеляційний суд вважає, що постанова про накладення штрафу №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС/041 є протиправною та підлягає скасуванню в частині встановлених порушень позивачем ст.107 КЗпП України.

Крім цього, матеріалами справи підтверджується, що актом інспекційного відвідування зафіксовано порушення позивачем, серед іншого, вимог ст. 108 КЗпП України у вигляді не оплати за роботу в нічний час працівникам підприємства.

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що згідно з положеннями ст. 54 КЗпП України при роботі в нічний час встановлена тривалість роботи (зміни) скорочується на одну годину. Це правило не поширюється на працівників, для яких уже передбачено скорочення робочого часу (пункт 2 частини першої і частина третя статті 51).

Тривалість нічної роботи зрівнюється з денною в тих випадках, коли це необхідно за умовами виробництва, зокрема у безперервних виробництвах, а також на змінних роботах при шестиденному робочому тижні з одним вихідним днем.

Нічним вважається час з 10 години вечора до 6 години ранку.

Відповідно до ст. 108 КЗпП України робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.

Згідно з Актом інспекційного відвідування перевіркою розрахунково-платіжних відомостей за 2017 - 2018 роки виявлено, що жодному з 16 водіїв, 2 лікарям та 2 механікам здійснювалась підвищена оплата праці за роботу в нічний час всупереч вимог ст. 108 КЗпП України.

В той же час, відомість донарахувань та авансу за січень 2019 року та платіжна відомість за січень 2019 року дають підстави апеляційному суду для висновку, що позивачем здійснено виплату за роботу в нічний час 16 водіям, 2 лікарям та 2 механікам.

Таким чином, вищевказані документи спростовують встановлене в акті інспекційного відвідування порушення ПП "ТС Анна-Ніко" вимог ст. 108 КЗпП України в частині не оплати роботи водіїв в нічний час за 2017 - 2018 роки.

Оскільки оплата праці водіїв була здійснена позивачем не на виконання вимог припису (оплата працівникам здійснена в період з 01.01.2019 по 05.01.2019, тобто до початку інспекційного відвідування, яке відбулось у період з 09.01.2019 по 15.01.2019), то порушення, зазначене відповідачем - відсутнє.

В свою чергу, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність у діях ПП "ТС Анна-Ніко" порушення вимог ст.ст. 94, 106 КЗпП України.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що постанова про накладення штрафу №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС/041 є протиправною та підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, дослідивши встановлені обставини справи, аргументи сторін, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини справи, а тому ухвалено рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим є підстави для його скасування.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу приватного підприємства "Транссервіс-Анна-Ніко" задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Транссервіс-Анна-Ніко" до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування постанов та припису скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги приватного підприємства "Транссервіс-Анна-Ніко" задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС/040 від 31.01.2019 року, винесену заступником начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області Кушнір Г.М.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС/041 від 31.01.2019 року, винесену заступником начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області Кушнір Г.М.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС/042 від 31.01.2019 року, винесену заступником начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області Кушнір Г.М.

Визнати протиправними та скасувати припис про усунення виявлених порушень №ЧВ-35/19/321/НД/АВ/П від 15.01.2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 грудня 2019 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сторчак В. Ю. Боровицький О. А.