Справа № 761/41074/19
Суддя: Осаулов А. А.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/621/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря Вольда М.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без викликав сторін в залі суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, третя особа: інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенант поліції Яременко Богдан Олександрович, про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління патрульної поліції в Житомирській області (далі - відповідач), третя особа: інспектор лейтенант поліції УПП в Житомирській області Яременко Богдан Олександрович 1 бат. 3 рота, про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 вересня 2019 року позивач на автомобілі Audi A6 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись з м. Києва приблизно о 10:00 год. на 235 км. дороги Київ Чоп був зупинений інспектором поліції УПП в Житомирській області Яременком Б.О., так як рухався у крайній лівій полосі дороги при вільній правій полосі, що є порушенням. Маючи намір розвороту у зворотному напрямку та переконавшись, що не завдасть перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, ОСОБА_1 з крайнього правого ряду перелаштувався у крайній лівий ряд, для того щоб здійснити розворот у зворотньому напрямку, до якого було приблизно 100 метрів. Коли позивач включив лівий показчик повороту, працівник поліції почав вимагати здійснити зупинку. Після зупинки керованого автомобіля, позивач пояснив інспектору ситуацію. Проте, останній почав вимагати документи на автомобіль та посвідчення водія для складання адмінматеріалів. Надавши на вимогу поліцейського документи, позивач попросив інспектора надати йому докази здійснення правопорушення, для того, щоб надати поліцейському страховий поліс. Так, якщо водій нічого не порушив і на нього не складається протокол, то штрафувати його за відсутність полісу страхування поліцейський не має права. Незважаючи на всі заперечення, інспектор повідомив позивача, що через 4 хв. розпочинається розгляд справи, а 08.10.2019 року засобами поштового зв`язку позивач отримав постанову.

Тому, позивач просив постанову, винесену інспектором Яременко Б.О. у справі про адміністративні правопорушення від 27 вересня 2019 року серії ЕАК № 1562334 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог закону, позивач порушив правила дорожнього руху, оскільки рухався в крайній лівій смузі руху, коли була вільна права, без наміру повороту, розвороту та не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Ухвалою суду від 21.10.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом враховано, що постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 року).

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 27.09.2019 року о 10:16 год. інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції Яременком Б.О. виявлено, що 27.09.2019 року о 10:09 год. на 235 км. а/д Київ-Чоп ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі руху, коли була вільна права без наміру повороту, розвороту та не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР України.

За вказані правопорушення інспектором Яременком Б.О. винесено постанову від 27.09.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 425 грн.

Згідно з п. 2.1 ґ ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

П. 2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав). Інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ, у посадової особи відповідача, в спірних правовідносинах не було.

Згідно матеріалів справи слідує, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, зокрема порушення п. 11.5 ПДР України (порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині), яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови.

Крім того, належних та допустимих доказів вчинення позивачем інкримінованих правопорушень (рух в крайній лівій смузі руху, коли була вільна права без наміру повороту, розвороту, відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) в матеріалах справи немає.

Так, із наданого відеозапису суд не вбачає у діях позивача як порушень п. 2.1 ґ ПДР України, так і п. п. 11.5 ПДР України, адже на відео зафіксовано, як поліцейський лише повідомляє позивача про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Інших належних та допустимих доказів порушення позивачем вимог ПДР України матеріали справи не містять.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Згідно із ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статі 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Разом із тим, відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України не було доведено правомірність свого рішення, оскільки не було надано належних та допустимих доказів, що позивачем було вчинено порушення п. 2.1 ґ ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім того, Верховний суд постановою від 15.03.2019 у справі №686/11314/17 зробив висновок, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів, у тому числі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є неправомірними.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст.ст.213, 217 КУпАП визначено певні орган (посадові особи), що уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення та у межах наданих ним повноважень.

У відповідності до ст.221 КУпАП в повноваження суду не передано можливість розгляду справ за ч.2 ст.122 КУПАП, а це питання належить до компетенції органів поліції.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За викладених обставин, враховуючи, що відповідачем не доведено вчинення ОСОБА_1 правопорушення п. 2.1 ґ ПДР України, позовну заяву слід задовольнити, а постанову від 27 вересня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати та справу провадженням закрити.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 262, 286 КАС України, ст.ст. 7, 38, 122, 234-2, 245, 251, 252, 254, 256, 258, 276, 283, 284 КУПАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, третя особа: інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенант поліції Яременко Богдан Олександрович, про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення, - задовольнити.

Постанову, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції Яременко Богданом Олександровичем від 27 вересня 2019 року серії ЕАК № 1562334 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП, - скасувати та справу провадженням закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду до або через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст виготовлений 25.11.2019 року