Справа № 640/2443/19
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 грудня 2019 року

Київ

справа №640/2443/19

адміністративне провадження №К/9901/32877/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Білоуса О.В., Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л., перевіривши касаційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2019 року у справі за позовом Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у непогодженні платіжних документів, отриманих від позивача: 25.10.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті №76 на суму 46 004,69 євро (лист від 25.10.2018 року №01/42749); 12.12.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті № 80 на суму 153 417,66 євро (лист від 12.12.2018 року №01/48890); 15.01.2019 року платіжного доручення в іноземній валюті №№81, 82 (лист від 15.01.2019 року за вих. №01/1446); 23.01.2019 року платіжного доручення в іноземній валюті №83 (лист від 23.01.2019 року за вих. №01/2435); 23.01.2019 року платіжного доручення в іноземній валюті №84 (лист від 23.01.2019 року за вих. №01/2436); 09.11.2018 року заявки №115 та №116 на вибірку коштів на суму 55 079,25 євро та 140 000,00 євро (лист від 09.11.2018 року № 01/44687); 11.12.2018 року заявку №114 на вибірку коштів на суму 88 852,39 євро (лист від 11.12.2018 року №01/48762); 26.12.2018 року заявки №117 та №118 на вибірку коштів на суму 168 688,49 євро та 140 000,00 євро (лист від 26.12.2018 року №01/50570); 02.11.2018 року заявки 12-DIR на зняття коштів на суму 51 200,00 USD (лист від 02.11.2018 року №01/43787); 29.11.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті №27, заяви про продаж іноземної валюти № 9, платіжне доручення № 7 на зняття коштів на суму 390 000,00 грн. (лист від 29.11.2018 року № 01/47149); 29.11.2018 року заявки 13-DIR на зняття коштів на суму 96 000,00 USD (лист від 29.11.2018 року № 01/47163); 29.11.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті № 26 на суму 17 999,88 USD (лист від 29.11.2018 року № 01/47150); 26.12.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті №29 на суму 506 041,86 USD (лист від 26.12.2018 року №01/50673); 26.12.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті №28, заявка на конвертацію іноземної валюти №7 на суму 38 000,00 євро (лист від 26.12.2018 року №01/50571); 29.10.2018 року заявку №17 на вибірку коштів на суму 56 970,90 євро (лист від 29.10.2018 року №01/43066); 12.11.2018 року заявку №18 на вибірку коштів на суму 17 761,30 євро (лист від 12.11.2018 року №01/44841); 29.11.2018 року заявку №19 на вибірку коштів на суму 12 241,34 євро (лист від 29.11.2018 року №01/47148); 18.12.2018 року заявку №20 на вибірку коштів на суму 128 487,03 євро (лист від 18.12.2018 року №01/49595); зобов`язання відповідача розглянути та прийняти рішення за вказаними вище документами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та встановлено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та встановлено, що виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та наведених законодавчих положень, адміністративна справа №640/2443/19, як справа незначної складності, може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2019 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, що полягає у не розгляді платіжних документів, отриманих Міністерством від Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»: 25.10.2018 платіжного доручення в іноземній валюті №76 на суму 46 004,69 євро (лист від 25.10.2018 №01/42749); 12.12.2018 платіжного доручення в іноземній валюті № 80 на суму 153 417,66 євро (лист від 12.12.2018 №01/48890); 09.11.2018 заявки №115 та №116 на вибірку коштів на суму 55 079,25 євро та 140 000,00 євро (лист від 09.11.2018 № 01/44687); 11.12.2018 заявку №114 на вибірку коштів на суму 88 852,39 євро (лист від 11.12.2018 №01/48762); 26.12.2018 заявки №117 та №118 на вибірку коштів на суму 168 688,49 євро та 140 000,00 євро (лист від 26.12.2018 №01/50570); 02.11.2018 заявки 12-DIR на зняття коштів на суму 51 200,00 USD (лист від 02.11.2018 №01/43787); 29.11.2018 платіжного доручення в іноземній валюті №27, заяви про продаж іноземної валюти № 9, платіжне доручення № 7 на зняття коштів на суму 390 000,00 грн. (лист від 29.11.2018 № 01/47149); 29.11.2018 заявки 13-DIR на зняття коштів на суму 96 000,00 USD (лист від 29.11.2018 № 01/47163); 29.11.2018 платіжного доручення в іноземній валюті № 26 на суму 17 999,88 USD (лист від 29.11.2018 № 01/47150); 26.12.2018 платіжного доручення в іноземній валюті №29 на суму 506 041,86 USD (лист від 26.12.2018 №01/50673); 26.12.2018 платіжного доручення в іноземній валюті №28, заявка на конвертацію іноземної валюти №7 на суму 38 000,00 євро (лист від 26.12.2018 №01/50571); 29.10.2018 заявку №17 на вибірку коштів на суму 56 970,90 євро (лист від 29.10.2018 №01/43066); 12.11.2018 заявку №18 на вибірку коштів на суму 17 761,30 євро (лист від 12.11.2018 №01/44841); 29.11.2018 заявку №19 на вибірку коштів на суму 12 241,34 євро (лист від 29.11.2018 №01/47148); 18.12.2018 заявку №20 на вибірку коштів на суму 128 487,03 євро (лист від 18.12.2018 №01/49595).

Зобов`язано Міністерство енергетики та вугільної промисловості України розглянути та прийняти рішення за наступними документами, отриманими від Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»: платіжного доручення в іноземній валюті №76 на суму 46 004,69 євро (направленого листом від 25.10.2018 №01/42749); платіжного доручення в іноземній валюті №80 на суму 153 417,66 євро (направленого листом від 12.12.2018 №01/48890); заявок №115 та №116 на вибірку коштів на суму 55 079,25 євро та 140 000,00 євро (направлених листом від 09.11.2018 №01/44687); заявки №114 на вибірку коштів на суму 88 852,39 євро (направлених листом від 11.12.2018 №01/48762); заявок №117 та №118 на вибірку коштів на суму 168 688,49 євро та 140 000,00 євро (направлених листом від 26.12.2018 №01/50570); заявки 12-DIR на зняття коштів на суму 51 200,00 USD (направленої листом від 02.11.2018 №01/43787); платіжного доручення в іноземній валюті №27, заяви про продаж іноземної валюти №9, платіжне доручення №7 на зняття коштів на суму 390 000,00 грн. (направлених листом від 29.11.2018 №01/47149); заявки 13-DIR на зняття коштів на суму 96 000,00 USD (направлених листом від 29.11.2018 №01/47163); платіжного доручення в іноземній валюті №26 на суму 17 999,88 USD (направленого листом від 29.11.2018 №01/47150); платіжного доручення в іноземній валюті №29 на суму 506 041,86 USD (направленого листом від 26.12.2018 №01/50673); платіжного доручення в іноземній валюті №28, заявки на конвертацію іноземної валюти №7 на суму 38 000,00 євро (направлених листом від 26.12.2018 №01/50571); заявки №17 на вибірку коштів на суму 56 970,90 євро (направлених листом від 29.10.2018 №01/43066); заявки № 18 на вибірку коштів на суму 17 761,30 євро (направлених листом від 12.11.2018 №01/44841); заявки № 19 на вибірку коштів на суму 12 241,34 євро (направлених листом від 29.11.2018 №01/47148); заявки №20 на вибірку коштів на суму 128 487,03 євро (направлених листом від 18.12.2018 №01/49595).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Міністерства енергетики та вугільної промисловості України звернулося до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 5 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), №40160/12) вказав на обмеженість доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], №36760/06, п. 230, ЄСПЛ 2012). Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (див. згадане вище рішення у справі ««Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», п. 45; згадане вище рішення у справі «Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії», п. 37; та «Козліца проти Хорватії»(Kozlica v. Croatia), № 29182/03, п. 32, від 2 листопада 2006 року; див. також «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia), № 18499/08, п. 29, від 7 липня 2015 року). 83.

Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (див. згадане вище рішення у справі «Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії», п. 36; згадане вище рішення у справі «Козліца проти Хорватії», п. 33; згадане вище рішення у справі ««Булфрахт Лтд» проти Хорватії», п. 34, «Добріч проти Сербії» (Dobriж «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA) - РІШЕННЯ 35 v. Serbia), №№ 2611/07 та 15276/07, п. 54, від 21 червня 2011 року; та «Йовановіч проти Сербії» (Jovanoviж v. Serbia), 32299/08, п. 48, від 2 жовтня 2012 року). 84.

При цьому, саме національний верховний суд, якщо цього вимагає національне законодавство, повинен оцінювати те, чи досягнуто передбачений законодавством поріг ratione valoris для подання скарги саме до цього суду. Відповідно, в ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять до нього, верховний суд не може бути зв`язаний або обмежений помилками в оцінюванні зазначеного порогу, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього (згадане вище рішення у справі «Добріч проти Сербії», п. 54).

Також Європейський суд з прав людини постановив ухвалу щодо неприйнятності заяви №26293/18 від 09.10.2018 у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine), у якій зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Європейський суд у вказаному рішенні зазначив, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій він також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалось судами нижчих інстанцій.

Отже, за прецедентною практикою Європейського суду з прав людини обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством порогу ratione valoris для скарг, що подаються на розгляд Верховного Суду, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Верховним Судом взято до уваги: предмет позову, складність справи та застосування законодавства на час спірних правовідносин, а також значення справи для сторін та суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Аналіз доводів касаційної скарги не дає підстав суду касаційної інстанції для висновку про наявність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, не встановлено, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанції у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2019 року у справі за позовом Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді Н.Є.Блажівська

І.Л.Желтобрюх