Справа № 200/13438/19-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 р. Справа№200/13438/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 )

до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, 17)

про визнання протиправними дії та скасування рішення від 31 жовтня 2019 року № 1393, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 2 грудня 1998 року по 31 грудня 1991 року помічником машиніста локомотиву та з 30 вересня 1997 року по 1 січня 1999 року помічником машиніста тягового агрегату, скасування рішення відповідача від 31 жовтня 2019 року № 1393 про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву від 28 жовтня 2019 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з урахуванням висновків суду. Позивач просив справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 22 листопада 2019 року було прийнято до провадження позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі № 200/13438/19-а за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач зазначає, що прийняте відповідачем рішення про відмову у переведенні його на пенсію за віком є неправомірним та підлягає скасуванню, зазначивши що спірні періоди його роботи підтверджуються передовсім записами його трудової книжки. Також, позивач зауважив, що використання норм постанови № 637 щодо надання уточнюючих довідок має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці відповідних відомостей та зазначив, що він не може бути позбавлений свого права на пенсійне забезпечення через неможливість перевірки достовірності пільгового характеру роботи, у зв`язку з надходженням підприємства на території, підконтрольній українській владі та не перереєстрації його на території підконтрольній українській владі.

Відповідач до суду надав відзив, в якому заперечив проти задоволення його позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, з аналогічних підстав зазначених в оскаржуваному рішенні. Крім того, відповідач у наданому рішенні зазначив про не зарахування періоду роботи позивача з 30 серпня 1997 року по 1 вересня 1999 року до його пільгового стажу з підстав відсутності доказів проведення атестації робочих місць. Проте, суд зауважує відповідачу, що в оскаржуваному рішенні відповідачем не зазначено про відмову у зарахуванні означеного періоду.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 13 січня 2017 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 28 жовтня 2019 року № 1393 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем була розглянута заява позивача, за результатом чого було прийнято рішення від 31 жовтня 2019 року № 1393 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Зі змісту зазначеного рішення відповідача вбачається, що підставою для відмови у переведенні на інший вид пенсії була відсутність необхідного пільгового стажу роботи за Списком № 2 (12 років 6 місяців) через не зарахування періоду роботи з 2 грудня 1988 року по 31 грудня 1998 року, оскільки дані про спецстаж за означений період в індивідуальних відомостях відсутні.

Записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 підтверджується, що 2 грудня 1988 року позивача переведено у Залізнодорожньому цеху помічником машиніста локомотива Докучаєвський флісо-доломітний комбінат.

26 грудня 1996 року позивача переведено слюсарем про ремонту рухомого складу 3 розряду.

12 лютого 1997 року позивача переведено помічником машиніста локомотива.

30 вересня 1997 року переведено помічником машиніста т/а.

Згідно довідки ПАТ «Докучаєвський флісо-доломітний комбінат» від 16 березня 2017 року № 375 з 2 грудня 1988 року по 31 грудня 1991 року позивач працював помічником машиніста локомотива, що передбачено Списком № 2. Робота проводилась повний робочий день по вивезенню сирого вапняку.

З 30 вересня 1997 року по 2 листопада 1999 року позивач, згідно зазначеної довідки працював помічником машиніста тягового агрегату згідно Списку № 2, розділ 1, підрозділ 1а, код професії 2010100а-14282. Робота проводилась повний робочий день по вивезенню сирого вапняку.

Також, на підставі даної довідки судом встановлено, що зазначена професія позивача атестована згідно наказів про атестацію робочих місць від 1 грудня 1994 року № 659, від 6 грудня 1999 року № 501, від 6 грудня 2004 року № 795, від 5 грудня 2009 року № 887, від 25 грудня 2014 року № 1165. Отже, не зарахування відповідачем періодів роботи позивача з підстав не проведення атестації робочих місць суд вважає необґрунтованим.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Відповідно до Додатку 1 Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р місто Докучаєвськ, де перебуває підприємство на якому працював позивач, відноситься до території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Суд зауважує, що відсутність можливості проведення перевірки достовірності довідок, видача цих довідок підприємствами, що фактично розташовані на непідконтрольній території не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у спірні періоди. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказаний період свідчить про зайнятість останнього за відповідною посадою. Записи про спірний період роботи засвідчений відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у переведенні на інший вид пенсії.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 8 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників. Отже, суд доходить висновку, що довідка, видана позивачеві від 16 березня 2017 року № 375 повинна була бути врахована відповідачем при розгляді питання про переведення на інший вид пенсії та вирішення питання про зарахування спірного періоду до пільгового стажу.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду,може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями не забезпечив справедливої рівноваги, запобігаючи несприятливим наслідкам, які можуть виникнути після прийняття такого рішення для захисту основоположних прав конкретної особи, використовуючи свої функції, покладені статтею 19 Конституції України. Отже, прийняте відповідачем рішення від 31 жовтня 2019 року підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги позивача в частині визнання протиправними дії відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи, суд зазначає, що судом вже було задоволено вимогу позивача щодо скасування оскаржуваного рішення, яким відповідач відмовив у переведенні на інший вид пенсії, отже, суд вважає, що це буде достатнім та повним захистом порушеного права позивача, тому суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги позивача в цій частині.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. відповідно до квитанції від 15 листопада 2019 року. Тож, судовий збір у розмірі 700 грн., пропорційно частині задоволених вимог підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, 17) про визнання протиправними дії та скасування рішення від 31 жовтня 2019 року № 1393, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 31 жовтня 2019 року № 1393 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Зобов`язати Волноваське об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 28 жовтня 2019 року № 1393 про перерахунок пенсії по заробітній платі згідно статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням архівної довідки від 25 вересня 2019 року № К-262/06-03 про заробітну плату за період з січня 1985 року по грудень 1990 року включно та архівної довідки від 25 вересня 2019 року № К-262/06-03 про заробітну плату за період з січня 1991 року по грудень 1994 року включно про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, 17) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 700 (сімсот) грн.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 10 грудня 2019 року. Повне судове рішення складено 10 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар