Справа № 580/1927/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1927/19 Суддя першої інстанції: Кульчицький С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправною вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Черкаській області № Ф-18591-53 від 14 травня 2019 року про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 9267 грн 06 коп.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції невірно встановив обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не врахував зміни, які були внесені до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Головне управління ДФС у Черкаській області подало відзив на апеляційну скаргу. в якому зазначило, що ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальних підставах, оскільки не досяг пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на позивача не поширюється.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно з паспортом серії НОМЕР_1 , копія якого приєднана до матеріалів справи, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується посвідченням № 7270 від 28 лютого 2000 року.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 02 червня 2010 року зареєстрований як фізична особа підприємець та взятий на облік Головним управлінням Пенсійного фонду України у Черкаській області як платник єдиного внеску. Позивач провадить діяльність у сфері права.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Головне управління ДФС у Черкаській області надіслало ОСОБА_1 вимогу № Ф-18591-53 від 14 травня 2019 року про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 9267 грн 06 коп.

З відзиву на адміністративний позов та доданих до нього документів вбачається, що недоїмка у розмірі 9267 грн 06 коп. складається із сум:

- 8448 грн 00 коп. - єдиний внесок за 2017 рік;

- 819 грн 06 коп. - єдиний внесок за 2018 рік.

Звертаючись до суду із адміністративним позовом про визнання протиправною і скасування вимоги № Ф-18591-53 від 14 травня 2019 року, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимог тим, що він звільнений від сплати єдиного внеску відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Протягом періоду, за який позивачу була нарахована недоїмка, зазначена норма права діяла у різних редакціях та передбачала, що:

- з 01 січня 2017 року особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- з 01 січня 2018 року особи, зазначені у пунктах 4 та 51 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Перевіряючи правомірність рішення відповідача щодо нарахування ОСОБА_1 єдиного внеску за 2017 рік, колегія суддів прийшла до таких висновків.

За змістом ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції, що була чинною протягом 2017 року, фізичні особи-підприємці звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо, зокрема, вони є пенсіонерами за віком та отримують відповідно до закону пенсію.

Головне управління ДФС у Черкаській області та суд першої інстанції вважають, що зазначена норма права на ОСОБА_1 не поширюється, оскільки він отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не пенсію за віком.

Верховний Суд неодноразово вирішував питання про можливість звільнення від сплати єдиного внеску пенсіонерів, які одночасно мають право на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до інших законів і обрали призначення пенсії за спеціальним законом.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 814/779/17 зазначено, що визначення статусу «пенсіонера за віком» передбачає необхідність отримання особою саме страхової виплати у формі пенсії. Водночас, не можна зробити висновок про пряму нормативну вказівку щодо обов`язкового виду страхової виплати, яку повинна отримувати особа, що досягла пенсійного віку, для застосування норми про звільнення від сплати єдиного внеску. Сьогоднішній стан системи пенсійного забезпечення, яке здійснюється в межах солідарно-накопичувальної системи загальнообов`язкового державного соціального страхування (першого-другого рівнів), не передбачає прямого взаємозв`язку між розміром сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та розміром пенсійних виплат. Закон надає можливість особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), обрати для призначення один із цих видів пенсії. Обраний особою, яка досягла пенсійного віку, вид пенсії може зумовлювати різницю у підходах до визначення її правового статусу лише у межах питань призначення і виплати відповідного виду пенсії. Різний вид пенсії, обраний згідно із законодавством особами, які досягли пенсійного віку, не може вважатися виправданою, обґрунтованою та справедливою підставою різниці при вирішенні питання щодо застосування звільнення від сплати єдиного внеску для непрацездатних осіб одного й того ж виду.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку про те, що ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлює пільги для всіх суб`єктів, які є пенсіонерами за віком, незалежно від того, на підставі якого закону особа набула статусу пенсіонера за віком. Цією нормою не визначено обмежень щодо виду пенсії, яку повинна отримувати особа, яка звільняється від сплати єдиного внеску.

У зазначеній справі суд визнав обґрунтованим звільнення від сплати єдиного внеску особи, яка досягла пенсійного віку та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У справі № 810/6679/13-а Верховний Суд погодився із висновками судів, що фізична особа, якій призначено пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» також звільнена від сплати єдиного внеску.

Надаючи оцінку обставинам справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 , колегія суддів враховує, що на час виникнення спірних правовідносин позивач досяг пенсійного віку, який дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно зі ст. 26 вказаного Закону у редакції, чинній станом на 01 січня 2017 року, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Як раніше зазначалося, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та станом на 01 січня 2017 року досяг віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач зазначає, що його вислуга років становить 32 роки. Наявність у позивача страхового стажу не менше 15 років відповідачем не заперечується.

У відповідності до абз. 2 п. 13 розділу Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

ОСОБА_1 , маючи право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», скористався правом обрати інший закон, який надає йому право на призначення пенсії, у зв`язку з чим отримує пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Наявність пільги щодо сплати єдиного внеску, яка надається пенсіонерам за віком, не може бути поставлена у залежність від обраного ними виду пенсії. Основними умовами надання такої пільги є: досягнення пенсійного віку та отримання пенсії, призначеної відповідно до закону (назва закону у ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не уточняється).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що у Головного управління ДФС в Черкаській області не було підстав для нарахування ОСОБА_1 єдиного внеску за 2017 рік.

Під час ухвалення рішення від 15 серпня 2019 року суд першої інстанції врахував позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 11 грудня 2018 року у справі № 822/621/16, відповідно до якої пенсіонер, який отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», а саме - пенсію за вислугу років, не звільняється від сплати єдиного внеску.

Разом з тим, у вказаному судовому рішенні відсутні відомості про те, чи досяг позивач віку, який дає право на признання пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За відсутності такої інформації, підстави вважати, що обставини справи № 822/621/16 відповідають обставинам, що встановлені під час розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 - відсутні. У зв`язку з цим посилання на правову позицію Верховного Суду в зазначеній справі колегія суддів вважає необґрунтованими.

За таких обставин вимога № Ф-18591-53 від 14 травня 2019 року в частині нарахування боргу (недоїмки) за 2017 рік є протиправною і підлягає скасуванню.

Перевіряючи правомірність рішення відповідача щодо нарахування ОСОБА_1 єдиного внеску за 2018 рік, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Протягом 2018 року ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» діяла у редакції, яка прямо передбачала, що фізичні особи-підприємці звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони досягли віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

ОСОБА_1 досяг віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з чим звільнений від сплати єдиного внеску.

У відзиві на адміністративний позов Головне управління ДФС у Черкаській області зазначило, що нарахування єдиного внеску за січень 2018 року в розмірі 819 грн 06 коп. було здійснене помилково.

У подальшому 10 липня 2019 року відповідач самостійно зменшив розмір недоїмки по сплаті єдиного внеску на 819 грн 06 коп. На підтвердження вказаної обставини Головне управління ДФС у Черкаській області надало витяг з інтергованої картки платника.

Разом з тим, такі дії були вчинені відповідачем після виставлення ОСОБА_1 вимоги № Ф-18591-53 від 14 травня 2019 року про сплату боргу (недоїмки).

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 15 серпня 2019 року та є підставами для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області № Ф-18591-53 від 14 травня 2019 року про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 9267 грн 06 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

Є.В. Чаку