Справа № 320/2455/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2455/19 Головуючий у 1 інстанції: Головенко О.Д.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Епель О.В. Карпушової О.В. Борейка Д.Е

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської міської митниці ДФС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA 100030/2019/000025/2 від 20.02.2019 р.;

- зобов`язати Київську міську митницю ДФС вчинити дії щодо визначення митної вартості товару щодо якого Київською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100030/2019/000025/2 від 20.02.2019 р за методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), в порядку встановленому ст. 58 Митного кодексу України та згідно поданих декларантом документів

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 20.02.2019 № UA 100030/2019/000025/2. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Київська міська митниця ДФС звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що рішення про коригування митної вартості є правомірним, оскільки, декларантом при здійсненні митного оформлення не було надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, транспортні (перевізні) документи чи документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів до кордону України, а також страхові документи та документи, що містять відомості про вартість страхування.

02 грудня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 особисто уклав контракт з компанією «AUTODEOST OU» (Естонія) в місті Таллінн Естонської республіки, відповідно до якого, компанією «AUTODEOST OU» продала, а позивач купив транспортний засіб «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Естонія), VIN (номер кузова) НОМЕР_2 , 2005 року випуску.

Ціна транспортного засобу «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Естонія), VIN (номер кузова) НОМЕР_2 складала 1499 євро, що підтверджується інвойсом № 125 BHF -250119 від 25 січня 2019 року.

Зазначений транспортний засіб мав дефект двигуна, про що, позивача було заздалегідь повідомлено та, відповідно, він був обізнаний з причинами вартості цього транспортного засобу, яка була нижчою від аналогічних того ж року випуску та комплектації, та вартістю відновлювального ремонту такого транспортного засобу для того, щоб здійснити своїм ходом доставку цього транспортного засобу на територію України.

В подальшому, в місті Таллінн Естонської республіки позивач здійснив ремонт двигуна придбаного транспортного засобу на станції технічного обслуговування, що належить компанії «AUTOSTAAP REMONTAS» (м. Таллінн, Естонія), та яка спеціалізується на ремонті двигунів автомобілів марки «Honda».

На підтвердження цього, позивачем було надано акт виконаних робіт від 31 січня 2019 року на загальну суму 1 905,7 євро.

31 січня 2019 року позивачем були оплачено на рахунок Київської міської митниці ДФС передоплату за митне оформлення транспортного засобу у сумі 40 200,00 грн., що була обрахована від ціни транспортного засобу 1500 євро.

Після виконання ремонту, позивач особисто доставив транспортний засіб до міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Ягодин» Волинської митниці ДФС та подано попередню митну декларацію № UA100030/2019/398830 та пакет документів.

Під час проведення огляду транспортного засобу UA100030/2019/662397 інспектором митниці був складений акт про проведення огляду транспортного засобу UA205010/2019/112734 від 01 лютого 2019 року.

Однак, під час проведення перевірки документів, що подано до митного оформлення, Київською міською митницею ДФС було прийнято рішення UA100030/2019/000025/2 від 20 лютого 2019 року про коригування вартості транспортного засобу з 1500 євро до 5499 євро, у зв`язку з чим, було додатково нараховано 37 800,00 грн. митних платежів.

У спірному рішенні, митний орган вказав, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, митним органом під час прийняття оскаржуваних рішень, застосовано резервний метод визначення митної вартості, та митну вартість автомобіля визначено на підставі довідника ринку Європи каталогу SCHWACKE у сумі 5 499 євро, що на 4000 євро перевищує початкову митну вартість, визначену декларантом у поданій ним декларації.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України (далі - МК України), усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.

В силу п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписи ч. 1 ст. 52 МК України визначають, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

В силу частини 2 статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Положеннями ч. 5 ст. 53 МК України передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 лютого 2019 року представником ОСОБА_1 - ФОП ОСОБА_2 подано до Київської митниці ДФС електронну митну декларацію № UA100030/2019/398830 та пакет документів з метою здійснення митного оформлення товару, а саме: «автомобіль легковий, пасажирський, бувший у використанні», марки «Honda», модель «CR-V», номер кузова НОМЕР_2 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5 (а.с. 13-14).

При цьому, митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору.

На підтвердження митної вартості імпортованого транспортного засобу позивач надав наступні документи: копію інвойса № 125BHF-250119 від 25 січня 2019 року, складеного компанією - продавцем транспортного засобу «AUTODEOSN OU» (Естонія) щодо продажу транспортного засобу «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Естонія),VIN (номер кузова) НОМЕР_2 , 2005 року випуску за ціною 1 499,00 євро; копію роздруківки з сайту www/auto24.ee із оголошенням щодо продажу транспортного засобу «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Естонія),VIN (номер кузова) НОМЕР_2 , 2005 року випуску за ціною 1 499,00 євро; копію акту виконаних робіт від 31 січня 2019 року, складеного компанією - виконавцем ремонту «AUTOSTAAP REMONTAS» (м. Тіллін, Естонія) щодо здійснення ремонту двигуна транспортного засобу «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Естонія),VIN (номер кузова) НОМЕР_2 , 2005 року випуску на загальну суму 1 905,7 євро.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що органи доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, зобов`язані, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Матеріали справи свідчать, що після подання митної декларації № UA100030/2019/398830 між Київською митницею ДФС та представником позивача - ФОП Войницьким О.В. проводилися процедури консультацій.

Так, як вбачається з електронного повідомлення від 20 лютого 2019 року, митним органом, за результатами розгляду поданих разом з митною декларацією документів, встановлено, що документи, подані декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, або підлягала сплаті за ці товари (а.с. 54).

Також, митним органом, відповідно до електронного повідомлення від 20 лютого 2019 року, запропоновано позивачу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару (касові або товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу); 2) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, що містять відомості про вартість страхування; 3) транспортні (перевізні) документи, а також, документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 5) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару; 6) за бажанням декларанта, інші наявні документи для підтвердження митної вартості товарів (а.с. 55).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що підставою для витребування у позивача зазначених вище документів, стала наявність у контролюючого органу обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі №809/278/17 зазначив наступне: «…митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації».

Однак, на виконання електронних повідомлень митного органу про надання додаткових документів, представником позивача - Войницьким О.В. надіслана заява від 20 лютого 2019 року, зі змісту якої вбачається, що за поданою митною декларацією, на вимогу ст.ст. 52-55 МК України, додаткові документи надати немає можливості (а.с. 57).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Колегія суддів зазначає, що при поданні митної декларації, декларантом не надано банківські платіжні документи, що підтверджують оплату транспортного засобу «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Естонія), VIN (номер кузова) НОМЕР_2 .

Так, позивач стверджує, що оплата за автомобіль ним проводилася у готівковій формі, тому відсутні банківські платіжні документи, однак, колегія суддів звертає увагу на те, що продавцем транспортного засобу - компанією «AUTODEOST OU» у інвойсі від 25 січня 2019 року №125BHF-250119 вказано банківські реквізити (назва банку, номер рахунку та міжнародний платіжний код).

Щодо неподання декларантом транспортних (перевізних) документів, чи документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року N599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Таким чином, при здійсненні митного оформлення, декларант повинен був подати документи, що підтверджують витрати по транспортуванню автомобіля «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Естонія), VIN (номер кузова) НОМЕР_2 із міста Таллінн Естонської республіки до кордону України, оскільки, такі витрати, відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, обов`язково повинні включатися до митної вартості товару.

Разом з тим, вказані документи декларантом не було подано ні разом з митною декларацією, ні на вимогу контролюючого органу під час процедур консультацій.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що митними органами безпідставно витребувано від позивача перевізні документи, що підтверджують витрати, пов`язані з транспортуванням товару.

Також, всупереч вимогам пункту 8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України, декларантом не подані страхові документи, а також, документи, що містять відомості про вартість страхування.

Оскільки, декларантом не було надано документи, які підтверджують всі складові митної вартості товарів, не усунуто виявлені розбіжності та не спростовано сумніви у правильності задекларованої митної вартості, митним органом не був застосований метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

В силу частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 3 статті 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч.1 ст. 55 МК України).

Положеннями частини 2 статті 55 Митного кодексу України передбачено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

20 лютого 2019 року Київською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100030/2019/000025/2, яким визначено митну вартість автомобіля «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Естонія), VIN (номер кузова) НОМЕР_2 у розмірі 5 499 євро (а.с 15-16).

Аналізуючи вказані вище правові норми, колегія суддів зазначає, що правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання декларантом до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Матеріали справи свідчать, що при поданні до Київської митниці ДФС електронної митної декларації № UA100030/2019/398830, декларантом не подано повний пакет документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України, а саме, не подано: банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару, транспортні (перевізні) документи, або документи, що містять відомості про вартість перевезення автомобіля до кордону України та документи, що містять відомості про вартість страхування.

Також, вказані документи не було подано на вимогу контролюючого органу, що підтверджується заявою представника ОСОБА_1 - Войницького О.В від 20 лютого 2019 року.

Крім цього, на підтвердження митної вартості товарів, позивачем до матеріалів справи надано документи, що не містять перекладу, а тому, правову оцінку їм надати неможливо.

Щодо методу визначення митної вартості товару, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100030/2019/000025 від 20 лютого 2019 року, митним органом здійснено корегування митної вартості автомобіля на підставі резервного методу. Визначаючи вказаний метод, орган доходів і зборів виходив з наступного. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не був застосований у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скорегованими, відповідно до комерційних умов поставки та партії товару. Метод визначеної митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не був застосований у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скорегованими, відповідно до комерційних умов поставки та партії товару. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не був використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних, для проведення розрахунків. Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не був використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних, для проведення розрахунків.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України, у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

В силу ч.1 ст. 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ) .

На виконання статті 8 Закону України «Про судову експертизу» та статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 була затверджена Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 7.35 вказаної Методики (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі відсутності цінових даних колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї Методики.

Довідкові дані, які використовуються під час оцінки й отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта (експертного дослідження) (підпункт 7.53.5 пункту 7.53 Методики).

У пункті 10 Додатку 8 «Перелік рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням» до Методики зазначений періодичний довідник "SuperSCHWACKE" - Eurotax, Швейцарія.

Враховуючи вищезазначене, оскільки, декларантом не було надано документи, які підтверджують всі складові митної вартості товарів, не усунуто виявлені розбіжності та не спростовано сумніви у правильності задекларованої митної вартості товару, колегія суддів вважає, що Київською міською митницею ДФС правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100030/2019/000025/2 від 20 лютого 2019 року.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , а тому, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Епель О.В. Карпушова О.В.

Повний текст постанови виготовлено 05.12.2019 року