Справа № 806/1386/16
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2019 року

Київ

справа №806/1386/16

адміністративне провадження №К/9901/5729/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу № 806/1386/16

за позовом ОСОБА_1 до Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання дій протиправними, стягнення винагороди за вислугу років, надбавки за вислугу років, надбавок, індексації та середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року (прийняту у складі головуючого судді - Шуляк Л.А.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2017 року (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Мацького Є.М., суддів: Шевчук С.М., Шидловського В.Б.), -

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області щодо ненарахування та невиплати при звільненні позивачу винагороди за вислугу років, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

- стягнути з Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області недонараховані та невиплачені при звільненні складові заробітної плати в розмірі 19514,33 грн., з яких: 4129,68 грн. винагорода за вислугу років; 2064,84 грн. надбавка по Постанові №268; 1755,13 грн. надбавка по Указу Президента № 575, індексації на невиплачену заробітну плату в розмірі 13144,68 гривень.

- стягнути з Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 29.08.2011 по день прийняття судового рішення.

- стягнути з Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області моральну шкоду у розмірі 10000 ( десять тисяч) гривень.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в період з 05 грудня 2005 року по 29 серпня 2011 року працювала на різних посадах в Житомирській об`єднаній державній податковій інспекції. Протоколом №6 засідання комісії державної податкової інспекції у Житомирському районі по встановленню стажу роботи для нарахування щомісячної винагороди за вислугу років від 12.07.2007 встановлено, що стаж роботи позивача становить 20 років 0 місяців 12 днів, що відповідає розміру винагороди 35% згідно Постанови КМУ №1013. Проте, на думку позивача, відповідно до її трудової книжки стаж роботи на посаді бухгалтера та в податковій інспекції станом на 12 липня 2007 року становив більше 30 років. Тому, розмір винагороди за вислугу років мав бути встановлений на рівні 40 % з дня прийняття позивача на роботу до ДПІ у Житомирському районі. У зв`язку із неправильним визначенням розміру винагороди, позивачу не донараховано та не виплачено в повному обсязі інші складові заробітної плати, які вираховуються з урахуванням даної винагороди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року у позові відмовлено.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем правомірно нараховувались та виплачувались складові заробітної плати позивача.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року - без змін.

6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував законодавство, яке регулює спірні правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї

7. 29 грудня 2017 року ОСОБА_1 (касатор) подала касаційну скаргу, в якій просить:

Скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2017 року у справі № 806/1386/16, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У касаційній скарзі заявлено клопотання щодо розгляду справи за участю позивача.

8. 05 лютого 2018 року відповідачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому Житомирська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області просить відмовити позивачу в задоволенні касаційної скарги.

У відзиві на касаційну скаргу не заявлено жодних клопотань.

Рух адміністративної справи у суді касаційної інстанції

9. Ухвалою Верховного Суду від 09.01.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та установлено строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

10. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2019 для розгляду справи № 806/1386/16 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Жук А.В., суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.

Ухвалою Верховного Суду від 03.12.2019 справу прийнято до провадження зазначеною колегією суддів та призначено до розгляду в попередньому засіданні.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу

11. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судові рішення першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема позивач вказує, що судами першої та апеляційної інстанцій не надана належна оцінка записам у трудовій книжці позивача щодо стажу роботи, а прийнято лише твердження відповідача, що основним документом для визначення стажу роботи позивача є протокол №6 від 12.07.2007 комісії ДПІ у Житомирському районі, що є грубим порушенням чинного законодавства.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 05 грудня 2005 року по 29 серпня 2011 року ОСОБА_1 працювала на різних посадах в Житомирській об`єднаній державній податковій інспекції, що підтверджується її трудовою книжкою.

13. Протоколом №6 від 12 липня 2007 року комісія Державної податкової інспекції у Житомирському районі по встановленню стажу роботи для нарахування щомісячної винагороди за вислугу років відповідно до вимог Постанов Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 №1013 "Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання", №283 від 03.05.1994 "Про порядок обчислення стажу державної служби" із змінами та доповненнями, на підставі записів у трудовій книжці визначила ОСОБА_1 стаж роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років - 20 років 0 місяців 12 днів та розмір винагороди - 35%.

14. На підставі вказаного протоколу Державною податковою інспекцією у Житомирському районі винесено наказ №15-о від 12 липня 2007 року, яким зобов`язано головного бухгалтера виплачувати з 01.07.2007 щомісячно винагороду за вислугу років завідувачу сектору масово-роз`яснювальної роботи та звернень громадян ОСОБА_1 - 35 % від посадового окладу та надбавки за спеціальне звання.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

15. Конституція України від 28 червня 1996 року

15.1. Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15.2. Статтею 43 Конституції України проголошено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

16. Кодекс законів про працю № 322-VIII від 10.12.71 року

16.1. Частиною 1 статті 47 Кодексу законів про працю України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу.

16.2. Статтею 94 Кодексу законів про працю України визначено, що заробітною платою - є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

17. Закон України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР)

17.1. Відповідно до статті 2 Закону №108/95-ВР до структури заробітної плати відноситься основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

18. Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ)

Частинами 2-7 статті 33 Закону № 3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

19. Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року № 1013 (далі - Порядок № 1013)

19.1. Пунктом 1 Порядку № 1013 встановлено, що до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи: в органах державної податкової служби; на посадах і в органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби"; на підприємствах, в установах, та в організаціях на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, юристів, інженерів-програмістів, інженерів-системотехніків, інженерів - електроніків, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової адміністрації (інспекції) і зараховані на відповідну посаду.

Винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби у таких розмірах: від 1 до 2 років -5%, від 2 до 5 років -10%, від 5 до 10 років - 20%, від 10 до 15 років - 25%, від 15 до 20 років - 30%, від 20 до 25 років - 35%, від 25 і більше років - 40% (п.2 Порядку №1013).

19.2. За приписами п. п. 3-4 Порядку № 1013 розмір винагороди визначається залежно від стажу роботи і обчислюється виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Нарахування та виплата винагороди за вислугу років провадяться щомісяця за фактично відпрацьований час у межах встановленого фонду оплати праці. Документом для визначення стажу роботи є трудова книжка та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи. Стаж роботи для виплати винагороди за вислугу років визначається комісією органу державної податкової служби з питань встановлення стажу, необхідного для нарахування винагороди за вислугу років. Рішення комісії про встановлення стажу роботи або зміну його розміру оформляється протоколом і передається керівникові відповідного органу державної податкової служби для видання наказу про виплату винагороди за вислугу років.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з таких міркувань.

21. За приписами п. п. 3-4 Порядку № 1013 розмір винагороди визначається залежно від стажу роботи і обчислюється виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Нарахування та виплата винагороди за вислугу років провадяться щомісяця за фактично відпрацьований час у межах встановленого фонду оплати праці. Документом для визначення стажу роботи є трудова книжка та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи. Стаж роботи для виплати винагороди за вислугу років визначається комісією органу державної податкової служби з питань встановлення стажу, необхідного для нарахування винагороди за вислугу років. Рішення комісії про встановлення стажу роботи або зміну його розміру оформляється протоколом і передається керівникові відповідного органу державної податкової служби для видання наказу про виплату винагороди за вислугу років.

22. З огляду на викладене, рішення комісії та наказ керівника є документами, що визначають стаж роботи, який дає право на визначення розміру винагороди за вислугу років.

23. Як правильно встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, з наказом та протоколом про визначення стажу ОСОБА_1 ознайомлена та їх не оскаржувала, тому рішення комісії, яке оформлено протоколом №6 від 12.07.2007 та наказ від 12.07.2007 №15-о "Про виплату винагороди за вислугу років працівникам інспекції" є чинними та підлягали виконанню відповідачем при нарахуванні позивачу складових заробітної плати.

24. Крім того Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що за період роботи на різних посадах в Житомирській об`єднаній державній податковій інспекції позивач отримала у повному обсязі доплату за вислугу років згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 №1013, як особа, що має спеціальне звання, а тому вказане не вплинуло на інші складові заробітної плати позивача, отже її право на отримання заробітної плати в повному обсязі не порушено і судовому захисту не підлягає.

25. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі.

26. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

27. Приписами частини першої статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

28. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

29. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

30. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

2. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

______________________

______________________

______________________

Жук А.В.

Мартинюк Н.М.

Мельник-Томенко Ж.М.,

Судді Верховного Суду