Справа № 640/10159/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Мельничука В.П.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектна справа» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року (розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, м.Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектна справа» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектна справа» (далі - позивач, ТОВ «Проектна справа») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач) в якій позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача №3-2005/2/1010-454/02 від 20 травня 2019 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 20 травня 2019 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області за результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а саме, акта перевірки від 07 травня 2019 року №Т-0705/1, протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності №1-Л-З-0705/1 від 07 травня 2019 року, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №С-0705/1 від 07 травня 2019 року складено постанову №3-2005/1/1010-454/02 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 2 Закону України «Про відповідальність у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф в сумі 172890,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Відповідно до п.13 ст.10 КАС України, суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів відповідно ч.2 ст.313 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 26 березня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Досвід 2002» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектна справа» укладено договір підряду №26/03-18 на виконання проектних робіт, відповідно до умов якого підрядник взяв на себе зобов`язання виконувати проектні роботи з розробки проектної документації стадії: «попередні пропозиції», «містобудівний розрахунок», «робочий проект» по об`єкту: реконструкція виробничо-складських приміщень по вулиці Фізкультурній, 24,26 в селі Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області.

Колегія суддів звертає увагу на посилання позивача, а саме на те, що за доводами відповідача робочим проектом передбачено перенос комплектної трансформаторної підстанції ТП 10/0,4 кВ (об`єкт реконструкції) та винос електричних мереж 10 кВ з-під плями забудови. При цьому, представнику відповідача під час огляду було повідомлено, що фраза в робочих кресленнях том 2 Генеральний план «Загальні дані» «передбачається перенос та реконструкція діючої КТП, збільшення її потужності з 630 кВ до проектних» є технічною помилкою, оскільки залишилась з передпроектних пробок схем генплану, де розглядався варіант будівництва двох цехів по виробництву сандвіч-панелей та профільного настилу, були отримані містобудівні умови та обмеження, які на сьогоднішній день анульовані.

Також, позивач вказує на те, що відбулась технічна помилка при вимірюванні площі КТП 10/04КВ, зокрема, зазначена в Генеральному плані 13,3 кв.м - надруковано помилково, оскільки розміри в осях на плані вказані в своїх фактичних величинах, а саме, 3,4х2,31=7,85 кв.м.

Крім того, позивач у позовній заяві послався на те, що існуюча КТПГ №2037, 10/0,4 кВ, 1*630 кВА включена в схему електричних мереж 23 листопада 2009 року згідно карти №162/2009 змін схем в електричних мережах, розробленої ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» Києво-Святошинський РП згідно рішення К1-00-08-0730 від 27 квітня 2009 року по технічним умовам ТУ №К1-00-08-0730 від 20 жовтня 2008 року.

Відтак, за доводами позивача, в карті змін прописано зміну заводського номеру обладнання з №2143 на №2037, як і зазначено у робочому проекті «Реконструкція виробничо-складських приміщень по вулиці Фізкультурна, 24,26 в селі Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області», що підтверджує факт того, що потужність КТПГ з 2009 року по теперішній час не змінювалась.

В робочому проекті, як зазначає позивач у томі 7 «Електропостачання. Електротехнічні рішення; Пояснювальна записка, робочі креслення» розглянуті питання виносу з плями забудови існуючої КТПГ-2037.

Реконструкція приміщень пов`язана зі збільшенням максимального навантаження за межі дозволеного згідно ТУ у 420 кВт. Існуюча КТПГ №2037, 10/0,4 кВ, 1*630кВА потрапляє під пляму забудови. Для переносу КТПГ проектом передбачене нове місце її розміщення на території замовника з урахуванням діючих нормативних документів.

Таким чином, як стверджує позивач, перенос КТПГ з плями забудови на місце, яке проектується, не пов`язане зі зміною довжини існуючої КЛ-10кВ. для зменшення термінів переносу, прийняте рішення попередньо підготувати фундаменти під КТПГ-2037, запроектувати ввідний щит ГРЩ-1, на який будуть переключені існуючі КЛ-0,4кВ, прокладені до КТПГ, запроектувати ввідну ВЛ-0,4кВ до ГРЩ-1 від проектованого місця КТПГ, запроектувати ділянку траси КЛ-10кВ до проектованого місця розміщення КТПГ.

Також, позивач зазначає, що останнім прийнято рішення щодо виносу ПЛ з зони забудови (демонтаж ПЛ), перенос існуючої КТПГ-2037 по показнику «клас безвідмовності» не оцінюється, оскільки об`єкт енергопостачання не відноситься до місцевого рівня, тому, як вважає позивач, згідно таблиці А.1 ДСТУ запроектований перенос існуючої ТП-10/04 кВ як об`єкт енергопостачання відноситься до класу наслідків СС1. Також позивач зазначив, що за кількістю осіб, які перебувають зовні об`єкту та за обсягами економічного збитку трансформаторна підстанція відноситься до класу наслідків (відповідальності) СС1.

З урахуванням викладеного, за твердженнями позивача, за всіма розрахунками можливих наслідків згідно таблиці А.1 ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 перенос існуючої комплектної трансформаторної підстанції відноситься до класу наслідків (відповідальності) СС1, тобто, відсутність розрахунку не впливає на сукупні показники визначення класу наслідків об`єкту реконструкції в цілому, а тому, як вважає позивач, клас наслідків (відповідальності) об`єкту не занижено.

Також, позивач послався й на те, що факт відсутності заниження категорійності на об`єкті будівництва підтверджується експертною оцінкою щодо перевірки розрахунку класу наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва №7-212-18-ЕП/КО від 22 жовтня 2018 року, в якій зазначено, що згідно з наведеним у робочому проекті розрахунком кожний з об`єктів, що входять до складу будови, відноситься до класу наслідків (відповідальності) СС1.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14 жовтня 1994 року №208/94-ВР в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, Порядком здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Порядок №553).

У відповідності до абзаців 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підпунктом 2 абзацу 6 частини 1 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI передбачено, що підставами для проведення позапланової перевірки є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

У відповідності до пункту 2 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням:

1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції;

2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи;

3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об`єкта будівництва.

Державний архітектурно-будівельний контроль на об`єктах будівництва, що є власністю іноземних держав, міжнародних організацій, іноземних юридичних і фізичних осіб та розташовані на території України, здійснюється відповідно до цього Порядку.

Згідно з пунктом 5 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно із абзацом 4 та абзацом 8 пункту 7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Згідно з абзацом 10 пункту 7 Порядку №553 строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Абзацом 11 пункту 7 Порядку №553 передбачено, що під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.

У відповідності до пункту 9 Порядку №553 Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Пунктами 1, 2, підпунктом а пункту 3 частини 3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI, а також підпунктами 1, 2, 3 пункту 11 Положення № 553 встановлено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, але не виключно: безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Пунктами 13, 14 Порядку №553 визначені права та обов`язки суб`єкта містобудування під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку № 553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис). У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком.

Пунктом 20 Порядку № 553 передбачено, що протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

Відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб`єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановлено Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14 жовтня 1994 № 208/94-ВР, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Положеннями статті 1 цього Закону визначено, що правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельним нормами, державними стандартами і правилами.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14 жовтня 1994 року 208/94 передбачено, що суб`єкти містобудування, які здійснюють проектування об`єктів, експертизу проектів будівництва, несуть відповідальність у вигляді штрафу за передачу замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі за не створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, незабезпечення приладами обліку води і теплової енергії, а також за заниження класу наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва: проектна організація - у розмірі дев`яноста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалами справи встановлено та н заперечується сторонами, що товариство з обмеженою відповідальністю «Проектна справа» взяло на себе зобов`язання на підставі вихідних даних (технічного завдання) замовника (товариства з обмеженою відповідальністю «Досвід 2002») виконувати проектні роботи з розробки проектної документації стадії: «попередні пропозиції», «містобудівний розрахунок», «робочий проект» по об`єкту: «реконструкція виробничо-складських приміщень по вулиці Фізкультурній, 24,26 в селі Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області».

На підставі наказу начальника відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації №17-09/52 віл 11 травня 2018 року Відділом містобудування і архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації товариству з обмеженою відповідальністю «Досвід 2002» видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №17-18/49 за об`єктом будівництва: «реконструкція виробничо-складських приміщень по вулиці Фізкультурній, 24,26 в село Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області», вид будівництва: реконструкція (Т.1, арк. 51-52).

У відповідності до наданої до суду першої інстанції копії наказу товариства з обмеженою відповідальністю «Досвід 2002» №29П від 02 серпня 2018 року товариством затверджено проектну документацію, розроблену товариством з обмеженою відповідальністю «Проектна справа» для об`єкта: виробничо-складські приміщення за адресою: Київська область, село Шпитьки, вулиця Фізкультурна, 24,26.

Як вбачається з копії експертної оцінки щодо перевірки розрахунку класу наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва «реконструкція виробничо-складських приміщень по вулиці Фізкультурній, 24,26 в селі Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області» від 22 жовтня 2018 року №7-212-18-ЕП/КО, стадія проектування: робочий проект, замовник будівництва - товариство з обмеженою відповідальністю «Досвід 2002», генпроектувальник - товариство з обмеженою відповідальністю «Проектна справа», відповідальний експерт за результатом розгляду матеріалів проекту та розрахунку класу наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва, виконаного генеральним проектувальником об`єкта - товариство з обмеженою відповідальністю «Проектна справа» встановив, що розрахунок виконано з дотриманням вимог статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ДБН В.1.2-14-2009 і ДСТУ Н Б В.1.2-16:2013.

Крім того, у експертній оцінці зазначено, що у відповідності до матеріалів проекту об`єкт будівництва (будова) «Реконструкція виробничо-складських приміщень по вулиці Фізкультурній, 24,26 в селі Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області» не належить до переліку об`єктів, які не можуть бути віднесені до незначних наслідків (СС1), визначених у статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно з наведеним у робочому проекті розрахунком кожний з об`єктів, що входять до складу будови, віднесено до класу наслідків (відповідальності) СС1.

Також, у експертній оцінці зазначено, що за ознаками, наведеними у додатку, сукупні показники всіх об`єктів, що входять до складу будови «Реконструкція виробничо-складських приміщень по вулиці Фізкультурній, 24,26 в селі Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області», не перевищують показників, передбачених для класу наслідків (відповідальності) СС1, що також відображено у додатку до експертної оцінки (Т.1, арк. 55).

12 квітня 2019 року товариством з обмеженою відповідальністю «Досвід 2002» до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)/про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), яке зареєстрована за вх. №10/10-1204/16, в якій зазначено, що проектна документація об`єкта будівництва: «Реконструкція виробничо-складських приміщень по вулиці Фізкультурна, 24,26 в селі Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області» розроблена товариством з обмеженою відповідальністю «Проектна справа», в розділі основні показники повідомлення зазначено, що відповідно до проектної документації площа виробничої будівлі до реконструкції дорівнює 4127,0 кв.м.

Наказом Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 15 квітня 2019 року №102П з метою необхідності проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання будівельних робіт СС1 від 12 квітня 2019 року вх. №10/10-1204/16 призначено проведення позапланової перевірки на вказаному вище об`єкті будівництва.

15 квітня 2019 року посадовим особам відповідача видано направлення для проведення планового (позапланового) заходу №227.19/01, відповідно до якого головні інспектори будівельного нагляду Бутковський О.М., Грабовська С . В . та Коваль В.А. направлені для здійснення позапланової перевірки на об`єкті будівництва: «Реконструкція виробничо-складських приміщень по вулиці Фізкультурній, 24,26 в селі Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області» за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Шпитьки, вулиця Фізкультурна, 24,26 щодо дотримання товариством з обмеженою відповідальністю «Досвід 2002» та товариством з обмеженою відповідальністю «Проектна справа» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та необхідності проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання будівельних робіт СС1 від 12 квітня 2019 року вх.№10/10-1204/16, примірник направлення отримано уповноваженою особою позивача, про що свідчить відповідна розписка на зворотному боці направлення.

За результатами проведеної позапланової перевірки посадовою особою відповідача 07 травня 2019 рок складено акт №Т-0705/1 дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті будівництва, відповідно до висновків якого вбачається, що посадовими особами відповідача виявлені порушення позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Виявлені порушення статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», частини 5 пункту 5.1.4 таблиці 1 (дійсній на той час) ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ», таблиці №1 (зміни №1) ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єкта будівництва», підпункту 2 пункту 11.2 Наказу Мінрегіону №45 від 16 травня 2011 року «Порядок розроблення проектної документації на будівництво об`єктів», зокрема, зазначено, що згідно робочого проекту розділ 15 Загальні положення «Розрахунок класу наслідків (відповідальності)» об`єкт з реконструкції виробничо-складських приміщень по вулиці Фізкультурній, 24,26 в селі Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області відноситься до класу наслідків (відповідальності) СС1.

Робочим проектом, розділ 2 том 1 Загальні положення «Коротка характеристика об`єктів реконструкції та його склад» (арк. 9) передбачено перенос комплектної трансформаторної підстанції ТП 10/0,4 кВ з під плями забудови.

Робочим проектом, робочі креслення том 2 «Загальні дані» (пункт 15 аркуш 1) передбачається перенос та реконструкція діючої КТП, збільшення її потужності з 630 кВа до проектних. Згідно технічного паспорту від 11 жовтня 2012 року розміри трансформаторної підстанції (літера «Д») 2,36*3,50 м, що є S=8,26 м.кв, згідно розділу 14 «Техніко-економічні показники» (арк. 44) площа трансформаторної підстанції після реконструкції буде складати 13,13 м.кв. виходячи з наведеного, як зазначено у акті, згідно таблиці А.1 ДСТУ запроектована реконструкція (перенос) ТП-10/0,4 кВ є об`єктом енергопостачання місцевого рівня та відноситься до класу наслідків СС2. Також зазначено, що проектувальником проектну документацію розроблено в одну стадію-стадія робочий проект. В робочому проекті у розділі 15 том 1 «Розрахунок класу наслідків (відповідальності)» взагалі відсутнє визначення класу наслідків (відповідальності) для лінійного об`єкту інженерно-транспортної інфраструктури - комплектної трансформаторної підстанції ТП 10/0,4 кВ.

Таким чином, як вказано у акті, проектувальником занижено клас наслідків (відповідальності) комплексу в цілому, а саме замовнику було передано проектну документацію для виконання будівельних робіт на об`єкт будівництва, розробленого з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил (Т.1, арк. 66-74).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що під час проведення перевірки був присутній представник позивача, яким також отримано 08 травня 2019 року примірник акта, про що свідчить підпис останнього у відповідній графі акта та що не спростовано наявними в матеріалах справи документами.

На підставі виявлених перевіркою порушень, посадовою особою відповідача відносно позивача було складено протокол №1-Л-З-0705/1 про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 07 травня 2019 року, в якому зазначено, що проектувальником занижено клас наслідків (відповідальності) комплексу в цілому, а саме замовнику було передано проектну документацію для виконання будівельних робіт на об`єкт будівництва, розробленого з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, що є порушенням статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», таблиці 1 пункту 5.1.4 частини 5 ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» (дійсний на той час), таблиці №1 (зміна №1) ДСТУ -Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єкта будівництва», підпункту 2 пункту 11.2 та Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів, затвердженого наказом Мінрегіону №45 від 16 травня 2011 року, відповідальність за які передбачена частиною 1 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та призначено розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності на 20 травня 2019 року. Примірник вказаного протоколу представник позивача отримав 08 травня 2019 року, що підтверджується підписом останнього у відповідній графі протоколу (Т.1, арк. 75-76).

Крім того, за результатами проведеної перевірки посадовою особою відповідача позивачу видано припис №С-0705/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 07 травня 2019 року, в якій зазначені аналогічні порушення, що й у акті №Т-0705/1 від 07 травня 2019 року та у вказаному вище протоколі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а також висунуто вимогу товариству з обмеженою відповідальністю «Проектна справа» щодо усунення допущених порушень містобудівного законодавства щодо розрахунку класу наслідків (відповідальності) комплексу в цілому та приведення проектної документації у відповідності до вимог законодавства, містобудівної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил (Т.1, арк. 77-78). Суд зауважує, що вказаний припис не містить конкретних строків, у які позивач мав усунути порушення, зазначені в ньому.

20 травня 2019 року за результатами розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності головним інспектором будівельного нагляду за правопорушення у сфері містобудівної діяльності Грабовською С.В. винесено постанову №З-2005/1/1010-454/02, відповідно до якої встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю «Проектна справа» вчинено правопорушення, передбачене частиною 1 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 172890,00 грн (Т.1, арк. 21-24).

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами у справі, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до абзацу 1 частини 1 статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI передбачено, що клас наслідків (відповідальності) будівель і споруд (далі - клас наслідків) - це характеристика рівня можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно або періодично перебуватимуть на об`єкті або які знаходитимуться зовні такого об`єкта, матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта.

У відповідності до частин 2-4 цієї ж статті клас наслідків визначається відповідно до вимог будівельних норм, стандартів, нормативних документів і правил, затверджених згідно із законодавством. Клас наслідків визначається для кожного об`єкта - будинку, будівлі, споруди будь-якого призначення, їхніх частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, у тому числі тих, що належать до складу комплексу (будови). До складу комплексу (будови) можуть належати об`єкти, будівництво яких здійснюється за єдиною проектно-кошторисною документацією.

Згідно з частиною 5 статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI усі об`єкти поділяються за такими класами наслідків (відповідальності): незначні наслідки - СС1; середні наслідки - СС2; значні наслідки - СС3.

При цьому, у частині 6 статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI зазначено, що віднесення об`єкта до певного класу наслідків (відповідальності) здійснюється проектною організацією за погодженням із замовником будівництва. Об`єкту присвоюється найвищий клас наслідків (відповідальності) за одним із критеріїв, встановлених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно положень пункту 1 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16 травня 2011 року №45, в редакції, що діяла на момент затвердження товариством з обмеженою відповідальністю «Досвід 2002» проектної документації, (надалі - Порядок №45), проектувальник - юридична особа, яка має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із законодавством одержали кваліфікаційний сертифікат, який підтверджує спроможність виконання робіт щодо об`єктів відповідного класу наслідків (відповідальності), або фізична особа, яка згідно з законодавством має такий кваліфікаційний сертифікат (далі - сертифікований виконавець). Проектні роботи - роботи, пов`язані зі створенням проектної документації для об`єктів будівництва.

Крім того, у відповідності до пункту 9 Порядку №45 проектна документація на будівництво об`єктів розробляється з урахуванням вимог містобудівної документації, вихідних даних на проектування та дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, нормативно-правових актів з охорони праці, зокрема Мінімальних вимог з охорони праці на тимчасових або мобільних будівельних майданчиках, затверджених наказом Міністерства соціальної політики України від 23 червня 2017 року № 1050, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 вересня 2017 року за № 1111/30979, державних стандартів і правил, у тому числі вимог доступності для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення (вимоги щодо створення доступності для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення зазначаються в проектній документації окремим розділом).

Проектна документація, у складі якої відповідно до завдання на проектування можуть бути передбачені черги та пускові комплекси, розробляється на об`єкт будівництва в цілому. Проектна документація стадії «Проект» або «Робочий проект» може розроблятись на окрему чергу та бути затвердженою у встановленому порядку, якщо зазначене передбачено завданням на проектування та знайшло відображення у схваленій у встановленому порядку попередній стадії проектування: техніко-економічне обґрунтування (далі - стадія ТЕО), техніко-економічний розрахунок (далі - стадія ТЕР) або «Ескізний проект» (далі - стадія ЕП). Проектні рішення щодо можливості автономного функціонування черг та пускових комплексів мають бути відображені у всіх розділах проектної документації.

Пунктом 10 Порядку №45 передбачено, що склад та зміст проектної документації об`єктів будівництва на всіх стадіях проектування визначаються згідно з будівельними нормами і мають бути достатніми для оцінки проектних рішень та їх реалізації.

Згідно з пунктом 11 Порядку №45 генпроектувальник (проектувальник) і замовник визначають клас наслідків (відповідальності) об`єкта (об`єктів, що входять до складу комплексу (будови)), на підставі якого встановлюється кількість стадій проектування.

Згідно з пунктом 1 підпункту 11.2 пункту 11 Порядку №45 стадії проектування:

для об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), а також комплексів (будов), до яких входять лише об`єкти з незначними наслідками (СС1), проектування може здійснюватися:

в одну стадію - стадія робочий проект (далі - стадія РП) або;

у дві стадії - для об`єктів невиробничого призначення - стадія ЕП, а для об`єктів виробничого призначення та лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури - стадія ТЕР та для обох - стадія РП.

Підпунктом 2 пункту 11 Порядку №45 передбачено, що для об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми наслідками (СС2), а також комплексів (будов), до складу яких входить хоча б один об`єкт, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів із середніми наслідками (СС2), за рішенням замовника проектування може здійснюватися у дві або три стадії:

при двостадійному проектуванні:

стадія проект (далі - стадія П);

стадія робоча документація (далі - стадія Р);

при тристадійному проектуванні:

для об`єктів невиробничого призначення - стадія ЕП або за відповідним обґрунтованим рішенням замовника стадія ТЕО, а для об`єктів виробничого призначення та лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури - стадія ТЕО та для обох:

стадія П;

стадія Р.

Згідно з пунктом 5.1.4 ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ», які були чинними до 01 січня 2019 року, класифікація будівель і споруд узгоджена з ДСТУ-Н Б В. 1.2-13 і виконується відповідно до вказівок таблиці 1 незалежно за кожною з наведених в її стовпцях характеристикою можливих збитків та втрат від відмови. Будівлі або споруді в цілому присвоюється найвищий з отриманих (найбільший за номером) клас. Попередню класифікацію об`єктів допускається визначати за даними, наведеними в додатку А. Клас відповідальності унікальних будівель та споруд визначається на основі експертних оцінок. Незалежно від класифікації за ознаками таблиці 1 слід встановлювати клас наслідків (відповідальності) не меншим ніж:

СС3 - для об`єктів (будівель та споруд) підвищеної небезпеки, визначених згідно з

законодавством;

СС2 - для висотних житлових і громадських будинків висотою від 73,5 м до 100 м;

СС3 - для висотних житлових і громадських будинків висотою понад 100 м;

У технічному завданні на проектування або в іншій договірній документації має бути вказаний клас відповідальності об`єкта, який визначається замовником за узгодженням із генеральним проектувальником та організацією, яка здійснює наукове супроводження проектних робіт. Цей клас має бути відомим власнику об`єкта і за згодою з ним може бути підвищений.

Відповідно до пункту 4.2 ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва» (надалі - ДСТУ) проектування об`єкта будівництва, до складу якого входить декілька окремих будинків, будівель, споруд або лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, потрібно здійснювати на підставі вихідних даних, у тому числі містобудівних умов і обмежень, на об`єкт будівництва в цілому.

При цьому категорію складності такого об`єкта будівництва визначають за усіма показниками таблиці А.1, розрахованими для об`єкта будівництва в цілому.

Пунктом 4.3 ДСТУ передбачено, що клас наслідків (відповідальності) використовують для забезпечення надійності та конструктивної безпеки будинків, будівель, споруд, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, а також будівельних конструкцій та основ.

Відповідно до пункту 4.4 ДСТУ клас наслідків (відповідальності) об`єкту будівництва визначають незалежно за кожною з наведених у таблиці 1 характеристикою можливих наслідків від відмови об`єкту.

Клас наслідків (відповідальності) визначають для кожного будинку, будівлі, споруди або лінійного об`єкту інженерно-транспортної інфраструктури окремо.

Клас наслідків (відповідальності) об`єкту будівництва встановлюють за найвищою характеристикою можливих наслідків, отриманих за результатами розрахунків.

Згідно з пунктом 4.5 ДСТУ характеристики можливих наслідків є підставою для класифікації об`єктів будівництва по трьох класах наслідків (відповідальності) - CCI, СС2 та ССЗ та п`яти категоріях складності - I, II, III, IV та V.

Відповідно до додатку Г ДСТУ Г .4 до об`єктів енергопостачання:

- загальнодержавного рівня - слід відносити споруди магістральних ліній електропередавання (повітряних та кабельних) та електропідстанцій, напругою 330 кВ і вище (4-ий клас безвідмовності відповідно до вимог «Правил улаштування електроустановок (ПУЕ);

- регіонального рівня - слід відносити споруди магістральних ліній електропередавання (повітряних та кабельних) та електропідстанцій, напругою 220 кВ і вище (3-ий клас безвідмовності, відповідно до вимог ПУЕ);

- місцевого рівня - слід відносити споруди ліній електропередавання (повітряних та кабельних) та електропідстанцій, напругою 110-150 кВ (3-ій клас безвідмовності, відповідно до вимог ПУЕ), напругою 1-35 кВ (2-ий клас безвідмовності, відповідно до вимог ПУЕ) та напругою до 1 кВ (1-ий клас безвідмовності, відповідно до вимог ПУЕ).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами у справі, що згідно робочого проекту, виготовленого позивачем на замовлення товариства з обмеженою відповідальністю «Досвід 2002», у розділі 15 Загальні положення «Розрахунок класу наслідків (відповідальності)» зазначено, що об`єкт з реконструкції виробничо-складських приміщень по вулиці Фізкультурній, 24,26 в селі Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області відноситься до класу наслідків (відповідальності) CC1.

Крім того, встановлено та не заперечувалось сторонами, що робочим проектом, розділ 2 том 1 Загальні положення «Коротка характеристика об`єктів реконструкції та його склад» (арк.9) передбачено перенос комплектної трансформаторної підстанції ТП 10/0,4 кВ (об`єкт реконструкції) та винос електричних мереж 10 кВ з під плями забудови. У робочих кресленнях том 2 «Загальні дані» (п.15 арк. 1) передбачається перенос та реконструкція діючої КТП, збільшення її потужності з 630 кВа до проектних.

При цьому, обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що фраза «передбачається перенос та реконструкція діючої КТП, збільшення її потужності з 630 кВа до проектних» є технічною помилкою, оскільки залишилась з проектних проробок схем генерального плану, де розглядався варіант будівництва двох цехів по виробництву сандвіч-панелей та профільованого настилу, про що представник позивача повідомляв під час проведення перевірки.

Більш того, як вказує відповідач та що не спростовується позивачем, згідно технічного паспорту від 11 жовтня 2012 року розміри трансформаторної підстанції (літ. «Д») 2,36x3,50м. що є S= 8,26 м.кв., а у робочому проекті у розділі 14 «Техніко-економічні показники» (арк.44) площа трансформаторної підстанції після реконструкції буде складати 13,13 кв.м. Площа трансформаторної підстанції після реконструкції 13,13 кв.м, як зазначає позивач також зазначена помилково, адже розміри в осях на плані вказані в своїх фактичних величинах, а саме, 3,4х2,31=7,85 кв.м.

Колегія суддів зазначає, що законодавством не передбачено можливості допущення технічних помилок під час розроблення проектної документації.

Також, наголошує, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, що вказані технічні помилки були виправлені проектувальником та проектна документація була затверджена наказом товариства з обмеженою відповідальністю «Досвід 2002» №29П від 02 серпня 2018 року вже з урахуванням внесених до неї змін, зокрема, шляхом внесення відповідних виправлень до робочих креслень том 2 «Загальні дані» та до розділу 14 «Техніко-економічні показники» затвердженого робочого проекту, а посилання позивача щодо того, що представник останнього під час проведення перевірки повідомляв інспектора про технічні помилки у робочому проекті взагалі не можуть бути розцінені, як відсутність порушень з боку позивача вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті будівництва.

Таким чином, колегія суддів погоджується з твердженнями відповідача в частині того, що згідно Таблиці А.1 ДСТУ запроектована реконструкція (перенос) ТП- 10/0,4 кВ є об`єктом енергопостачання місцевого рівня та відноситься до класу наслідків СС2, а не до класу наслідків СС1, як стверджує позивач, що, в свою чергу, є порушенням вимог статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», вимог ДБН В.1.2-14-2009 та положень ДСТУ - Н Б В.1.2-16:2013 в частині визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва.

Та вказує, що позивачем не спростовано й твердження відповідача щодо того, що проектна документація розроблена в одну стадію - стадія робочий проект та у розділі 15 том 1 «Розрахунок класу наслідків (відповідальності)» взагалі відсутнє визначення класу наслідків (відповідальності) для лінійного об`єкту інженерно-транспортної інфраструктури - комплектної трансформаторної підстанції ТП 10/0,4 кВ, що є порушенням вимог підпункту 11.2 пункту 11 Порядку №45.

Щодо посилання позивача на наявність експертної оцінки щодо перевірки розрахунку класу наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва «Реконструкція виробничо-складських приміщень по вулиці Фізкультурній, 24, 26 в селі Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області» №7-212-18-ЕП/КО від 22 жовтня 2018 року, в якій зазначено, що сукупні показники всіх об`єктів, що входять до складу об`єкта будівництва не перевищують показників, передбачених для класу наслідків (відповідальності) СС1, колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд апеляційної інстанції вважає зазначені вище посилання безпідставними, оскільки судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що останнім дійсно було занижено клас наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва в цілому та замовнику (товариству з обмеженою відповідальністю «Досвід 2002») передано проектну документацію для виконання будівельних робіт на об`єкт будівництва, розроблену з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, що, в свою чергу, свідчить про правомірність оскаржуваної постанови №З-2005/1/1010-454/02 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 20 травня 2019 року та відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений исновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектна справа» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 04 грудня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.П. Мельничук