Справа № 826/4645/16
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2019 року

Київ

справа №826/4645/16

адміністративне провадження №К/9901/18489/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Желєзного І.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Саприкіної І.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у складі судді Добрянської Я.І. від 01.07.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Аліменка В.О., суддів: Безименної Н.В., Кучми А.Ю. від 14.11.2017

у справі № 826/4645/16

за позовом Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У березні 2016 року Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі також - ПАТ «ХК «Київміськбуд»), в якому просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 16263,45 грн.

2. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017, з урахуванням ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2016 про виправлення описки, адміністративний позов задоволено повністю: стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" заборгованість по відшкодуванню коштів на виплату різниці між сумами пенсій у розмірі 16263,45 грн на користь позивача; стягнуто з Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судовий збір в сумі 1378,00 грн; зобов`язано відповідача подати у місячний строк з дня набрання постановою законної сили до суду звіт про виконання постанови в частині стягнення судового збору; попереджено суб`єкта владних повноважень про наслідки, які можуть настати в разі неподання такого звіту, а зокрема, накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

3. 04.12.2017 Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» (правонаступник Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», далі також - ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд», відповідач) звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2016 і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

4. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.12.2017 відкрито касаційне провадження у справі.

5. У подальшому справу було передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду на підставі підпункту 1 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів").

6. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2019 справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Желєзного І.В., суддів Берназюка Я.О., Саприкіної І.В.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з довідкою Акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі також - АТ «ХК «Київміськбуд») від 25.07.2007 №47а ОСОБА_1 з 01.01.1973 по 01.02.1981 працював у структурі Головкиївміськбуду на посаді заступника начальника АСУ ДБК-1 та заступника начальника Управління АСУстрой.

АСУ ДБК-1 та Управління АСУстрой були державними підприємствами, незалежно від змін їх назв, протягом свого існування були науково-технічними структурними підрозділами державного підприємства Головкиївміськбуд, правонаступником якого є АТ ХК «Київміськбуд».

Посади, на яких працював ОСОБА_1 , передбачені Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та Переліком посад наукових працівників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 №257, як такі, що входять до стажу науково-технічної роботи.

8. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань датою державної реєстрації ПАТ ХК «Київміськбуд» є 10.08.1995.

9. Відповідно до статуту ПАТ ХК «Київміськбуд», затвердженого протоколом Загальних зборів акціонерів від 25.04.2012 №14, компанія є холдинговою компанією, яка володіє, користується, а також розпоряджається холдинговими корпоративними пакетами акцій (часток, паїв) господарських товариств.

10. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» з 11.07.2007, що підтверджується розпорядженням від 31.07.2007 про призначення наукової пенсії та розрахунок наукового стажу.

11. Згідно з наявними у справі розрахунками (повідомленнями) про суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної згідно з Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, а також відповідно до даних, зазначених у картці особового рахунку платника за період з 25.10.2015 по 25.02.2016, фактична сума невідшкодованої відповідачем різниці фактичних витрат на виплату пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та сумою пенсій, призначених відповідно до інших законодавчих актів, складає 16263,45 грн.

12. У зв`язку із несплатою вказаних коштів в добровільному порядку, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

13. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав про несплату відповідачем всупереч вимогам статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (далі також - Закону №1977-ХІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) на користь позивача різниці між сумою пенсії, призначеної згідно з цим Законом, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право наукові працівники.

14. Заперечуючи щодо задоволення позову, представник відповідача зазначив, що відповідач не є науковою установою, оскільки не проходив державну атестацію як наукове підприємство. На ПАТ "ХК "Київміськбуд" не розповсюджуються вимоги пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність" від 24.03.2004 №372 (далі також - Порядок №372), оскільки на час існування Головкиївміськбуду, правонаступником якого є відповідач, не існувало вказаного порядку або будь-якого іншого порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної згідно з Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, задовольняючи позов у повному обсязі, виходив з того, що враховуючи те, що ОСОБА_1 (колишній науковий працівник) працював на посадах, що дають право призначення пенсії відповідно до статті 24 Закону України від 13.12.1991 № 1977-ХІІ «Про наукову і науково-технічну діяльність», зважаючи на наявні у справі копії розрахунків (повідомлень) про суми витрат на фінансування різниці між сумою призначеної пенсії відповідно до Закону № 1977-ХІІ та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, а також, зважаючи на дані, зазначені у картці особового рахунку платника за період з 25.10.2015 по 25.02.2016, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16. Відповідач у касаційній скарзі не погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що ПАТ «ХК «Київміськбуд» не є науковою установою та не здійснює науково-дослідну діяльність, не проходило атестацію як наукове підприємство. Відповідач є правонаступником Головкиїміськбуду, на час існування якого не існувало Порядку №372 або будь-якого іншого порядку фінансування різниці між сумою призначеної пенсії згідно з Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, відтак на ПАТ «ХК «Київміськбуд» не поширюється дія пункту 4 Порядку №372. У матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження наявності у ОСОБА_1 наукового ступеня, що могло б дати йому право на зарахування його стажу до стажу наукового працівника. Подана позивачем довідка про наукову та науково-технічну діяльність, видана директором Державного підприємства «Зв`язок» управлінню Пенсійного фонду міста Києва для оформлення наукової пенсії ОСОБА_1 , не є належним доказом у справі. У ОСОБА_1 відсутній необхідний науковий стаж для призначення пенсії у відповідності до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

17. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.

18. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

20. Згідно зі статтею 6 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається будь-яка з цих пенсій за їх вибором.

21. Відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» №1977-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

22. Такий же спосіб фінансування різниці між сумою пенсії, на яку має право науковий працівник, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» №848-VIII, та сумою пенсії із солідарної системи, обчисленої згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до 01.01.2017 передбачений пунктом 5 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону.

23. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.2016 № 472 "Про реалізацію пункту 5 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" установлено, що до 01.01.2017 різниця між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України від 26.11.2015 № 848-VIII "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії із солідарної системи, обчисленої згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на яку має право науковий працівник, фінансується для наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року № 372 "Про затвердження Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи".

24. Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 № 372 затверджено Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи (далі також - Порядок № 372).

25. Згідно з пунктом 4 Порядку №372 у разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації чи вищого навчального закладу III-IV рівнів акредитації різниця у розмірі пенсії фінансується за рахунок коштів їх правонаступників у порядку, що діяв стосовно цих підприємств, установ, організацій та закладів до моменту ліквідації або зміни власника.

26. Пунктом 2 цього Порядку визначено, що за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

27. Пункт 5 Порядку №372 передбачає, що розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення.

28. З огляду на викладене, у випадках, коли відбувається перетворення в процесі приватизації державного підприємства у відкрите акціонерне товариство, до правонаступника переходять права і обов`язки державного підприємства, що приватизується, у тому числі й обов`язок зі сплати різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів.

29. Аналогічні висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.06.2012 у справі № 21-78а12, а також викладені у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 813/1470/15, від 08.05.2018 у справі №804/3802/17 та від 29.03.2019 у справі №813/720/17.

30. Судами встановлено, що різниця між сумою пенсії, призначеної пенсійним органом науковому працівнику ОСОБА_1 за період роботи у структурі Головкиївміськбуду, правонаступником якого є відповідач, згідно з Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на які вони мають право, за період з 25.10.2015 до 25.02.2016 становить 16263,45 грн, про що у встановленому порядку повідомлено відповідача. Науковий стаж такого набуто у період перебування відповідача у державній власності.

31. В силу положень Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» це означає, що вказана різниця фінансується підприємством відповідача, науковим працівником на якому були вказані особи.

32. Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» №1977-ХІІ науковий працівник - вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації.

Науково-організаційна діяльність - діяльність, що спрямована на методичне, організаційне забезпечення та координацію наукової, науково-технічної та науково-педагогічної діяльності.

33. Як встановлено судами, право ОСОБА_1 на виплату пенсії згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» підтверджується відомостями з довідки Акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» від 25.07.2007 №47а.

34. При цьому, Закон України «Про наукову і науково-технічну діяльність» не ставить в залежність обов`язок підприємства, в тому числі його правонаступника, відшкодовувати різницю пенсії щодо пенсіонерів, які були працівниками наукової установи, якою видано довідку про роботу на науковій посаді, що дає право на пенсію на підставі вказаного закону, від наявності статусу наукової установи у підприємства станом на час виплати вказаним працівникам пенсії.

35. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №826/13685/14 та від 15.10.2019 у справі №813/8801/14.

36. З огляду на викладене, суд відхиляє посилання представника відповідача у касаційній скарзі на відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку із тим, що ПАТ «ХК «Київміськбуд» не було та не є науковою установою.

37. Суд відхиляє посилання відповідача у касаційній скарзі на те, що подана позивачем довідка про наукову та науково-технічну діяльність, видана директором Державного підприємства «Зв`язок» управлінню Пенсійного фонду міста Києва для оформлення наукової пенсії ОСОБА_1 , не є належним доказом у справі, оскільки така не була підставою прийняття оскаржуваних рішень та у таких відсутні посилання на неї.

38. Також суд відхиляє доводи відповідача у касаційній скарзі щодо відсутності у ОСОБА_1 необхідного наукового стажу для призначення пенсії у відповідності до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», оскільки як встановлено судами, такий у ОСОБА_1 наявний.

39. Інші аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів щодо обставин справи, які суди встановили у процесі її розгляду, а також непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій. Водночас, за приписами частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

40. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були наведені у запереченнях на позов, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить.

41. Під час розгляду даної справи Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

42. Крім того, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

43. Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

44. На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскаржених судових рішень відсутні.

45. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

46. Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 139, 341, 343, 349, 351, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Желєзний

Судді: Я.О. Берназюк

І.В. Саприкіна