Справа № 640/18063/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 грудня 2019 року № 640/18063/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування

фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної

адміністрації

треті особи без - 1. ОСОБА_2 ,

самостійних вимог 2. Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві

на предмет спору державної адміністрації,

про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - відділ реєстрації фізичних осіб Святошинської РДА в м. Києві) з вимогами про зобов`язання вчинити дії щодо реєстрації малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою реєстрації місця проживання батька - ОСОБА_2 , по АДРЕСА_1 .

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що у вересні 2010 року нею укладено шлюб з ОСОБА_2 , від шлюбу у квітні 2012 року народилася спільна донька - ОСОБА_3 . Станом на день звернення з адміністративним позовом шлюб не розірвано, проте подружжя мешкає окремо, дитина проживає з матір`ю.

У квітні 2018 року позивач разом з дитиною знялася з реєстрації по АДРЕСА_2 для подальшої реєстрації за місцем реєстрації чоловіка по АДРЕСА_1 .

Проте, ОСОБА_2 надати згоду на реєстрацію малолітньої дитини за своєю адресою відмовляється, а сама позивач за відсутністю постійного житла також залишається не зареєстрованою.

У вересні 2018 року позивач звернулася до відповідача із заявою про реєстрацію малолітньої дитини за адресою реєстрації батька - по АДРЕСА_1 , проте відділом реєстрації фізичних осіб Святошинської РДА в м. Києві відмовлено у такій реєстрації на підставі пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02 березня 2016 року №207 (далі - Правила №207), зокрема у зв`язку з відсутністю згоди батька на реєстрацію дитини за своєю адресою.

Посилаючись на положення підпункту 4 пункту 18 Правил №207, відповідно до яких певні документи або згода власника/співвласника, наймача та членів його сім`ї не вимагається при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників, позивач вважає відмову відповідача зареєструвати неповнолітню дитину за місцем реєстрації та проживання батька незаконною, та у зв`язку з цим просить задовольнити адміністративний позов.

Ухвалою суду від 21 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд провадити суддею одноособово, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та усі наявні належним чином засвідчені копії матеріалів, що були або мали бути взяті ним до уваги при відмові у реєстрації малолітньої дитини, роз`яснено відповідачу право отримати копії позовних матеріалів безпосередньо у суді.

Від відповідача 14 січня 2019 року надійшов відзив на позову заяву, у якому проти позову висловлені заперечення, зазначено, що посилаючись на положення підпункту 4 пункту 18 Правил №207, позивач не враховує положення абзацу 15 пункту 18 Правил №207, відповідно до яких у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків, за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування.

Виходячи з того, що згоди батька на реєстрацію дитини за його адресою до відділу реєстрації фізичних осіб Святошинської РДА в м. Києві не надходило, відповідач вважає, що правомірно відмовив позивачу у задоволенні заяви про реєстрацію ОСОБА_3 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 січня 2019 року до участі у справі як третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору залучені ОСОБА_2 та Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, надано третім особам строк для подання пояснень щодо позовної заяви.

Від третіх осіб у справі пояснень, заяв, клопотань до суду не надходило.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2010 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 26 квітня 2012 року (а.с.10).

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року у подружжя народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 25 квітня 2012 року).

Згідно паспортних даних позивач з 26 листопада 2008 року була зареєстрована по АДРЕСА_2 , та з 27 квітня 2018 року знята з реєстрації за зазначеною адресою.

У свою чергу ОСОБА_2 згідно паспортних даних з 16 червня 2015 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач 28 вересня 2018 року звернулася до відділу реєстрації фізичних осіб Святошинської РДА в м. Києві із заявою про реєстрацію ОСОБА_3 за місцем реєстрації батька, проте за відсутності згоди батька на реєстрацію дитини за його адресою на підставі пункту 11 Правил №207, отримала відмову, з чим не погоджується та звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Порядок реєстрації місця проживання врегульовано Правилами №207, у підпункті 4 пункту 18 яких зазначено, що у разі відсутності документів, які підтверджують право на проживання в житлі, реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласника житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

Отже, виходячи із зазначених положень Правил №207, не вимагається отримання згоди власника житла при реєстрації місця проживання дитини, а не згоди другого з батьків на реєстрацію місця проживання дитини, як помилково вважає позивач, посилаючись на зазначену норму.

В матеріалах справи міститься лист Служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 31 липня 2018 року №40-1907, відповідно до якого ОСОБА_2 було запрошено до Служби для з`ясування обставин, викладених позивачем у зверненні від 17 липня 2018 року, та для проведення профілактичної бесіди, під час якої ОСОБА_2 пояснив, що право на вселення та зайняття кімнати АДРЕСА_3 було надано йому на підставі ордера на жилу площу в гуртожитку ЗАТ «Київським центральним конструкторським бюро арматуробудування». В зазначеній кімнаті ОСОБА_2 проводить ремонтні роботи та змінив замки у дверях. Також повідомив, що звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , вважає, що місце реєстрації дитини встановлено за місцем реєстрації матері в Житомирській області. Щодо проживання дитини за його адресою в гуртожитку не заперечував.

Водночас, відповідно до абзацу 15 пункту 18 Правил №207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків, за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Виходячи з фактичних обставин справи, вочевидь, що між батьками дитини відсутнє порозуміння з питання реєстрації місця проживання дитини, у зв`язку з чим відсутній і необхідний обсяг документів для вчинення відповідачем необхідних дій.

Звертаючись до відповідача із заявою щодо реєстрації місця проживання малолітньої дитини, усіх визначених Правилами №207 документів позивач не надала.

Згідно з пунктом 11 Правил №207 орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала необхідних документів або інформації.

За пунктом 23 Правил №207 працівник органу реєстрації у день звернення особи або її представника чи в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг або представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадової особи виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку, органів державної реєстрації актів цивільного стану або даних від органу соціального захисту населення приймає рішення про реєстрацію або про відмову у реєстрації місця проживання особи.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу вищевикладеного суд дійшов висновку про правомірність відмови органу реєстрації у задоволенні заяви позивача про реєстрацію місця проживання дитини, дотримання норм чинного законодавства, вчинення дій у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою судові витрати підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу лише при задоволенні позову. Враховуючи те, що суд відмовляє позивачу у задоволенні позову повністю, понесені ним витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду відшкодуванню не підлягають.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_4 .

Відповідач: відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, поштова адреса: 03115, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 97, тел. +08.

Суддя В.І. Келеберда