Справа № 758/10262/17
Суддя: Гребенюк В. В.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретарів судового засідання Добривечір А.О., Товченко К.М., позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2., представника відповідача Глазунова А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, про зобов`язання призначення пенсії за вислугою років з моменту звільнення зі служби з 19.06.2017 р., -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суд міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (надалі за текстом - відповідач 1) та Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (надалі за текстом - відповідач 2), в якому просив зобов`язати відповідача 2 підготувати та направити подання до відповідача 1 про призначення позиву пенсії за вислугу років; зобов`язати відповідача 1 призначити пенсію позивачу за вислугою років.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2018 р., - по справі головуючого суддю визначено Гребенюка В.В. (а.с. 59).

Ухвалою суду від 22.11.2018 року справу прийнято до свого провадження (а.с. 60).

15.05.2019 р. до суду від відповідача 2 надійшов відзив, згідно якого період служби, зарахований позивачу на пільгових умовах, не може бути зарахований до календарної вислуги років. При цьому, на відповідача 2 покладені функції із забезпечення підготовки та подання до органу, що призначає пенсії (Головного управління Пенсійного фонду в Київській області), необхідних для призначення пенсії документів та надання особам, що звернулися за призначенням пенсії допомоги в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів. На відповідача 2 також покладено функції розрахунку вислуги років на пенсію військовослужбовців, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі за текстом - Закон № 2262). А відтак, відповідач може направляти подання про призначення пенсії лише у випадку наявності у особи відповідної календарної вислуги років на пенсію. Просив у задоволенні позову відмовити (а.с. 78-80).

16.05.2019 р. від відповідача 1 до суду надійшов відзив, відповідно до якого на день звільнення з військової служби календарної вислуги років позивача не було достатньо для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», зокрема, у відповідній редакції статті 12 цього Закону, а відтак, на думку відповідача 1, у позивача відсутнє право на отримання пенсії за вислугу років, з огляду на що просив відмовити у задоволенні позову, оскільки для призначення пенсії за пунктом «а» статті 12 Закону № 2262 правові підстави відсутні (а.с. 84-88).

19.07.2019 року через канцелярію Подільського районного суду м. Києва від позивача надійшли уточнення позовних вимог (а.с. 97-110), згідно яких останній просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити позивачу пенсію за вислугою років з моменту звільнення зі служби, а саме, з 19.06.2017 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся через уповноважені структурні підрозділи до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за вислугою років, однак листом пенсійного органу йому було повернено без виконання поданий для призначення пенсії пакет документів, у зв?язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років.

Вислухавши сторін по справі, дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши письмові докази, які були надані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, капітан внутрішньої служби - ОСОБА_1 , черговий помічник начальника слідчого ізолятора управління державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київської області відповідно до витягу з наказу начальника державної установи «Київський слідчий ізолятор» від 19.06.2017 р. № 86/ОС-17 звільнений зі служби в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), що підтверджується копією трудової книжки.

Відповідно до витягу з Наказу № 86/ОС-17 від 19.06.2017 р. вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні складає: 18 років 08 місяців 05 днів, пільгова ? 23 роки 11 місяців 18 днів (а.с. 12).

Позивач 03.07.2017 р. подав до співвідповідачів заяву про призначення пенсії за вислугою років та необхідний для цього пакет документів (а.с. 114,115).

Листом від 07.07.2017 р. № 5.1-4117 відповідач 2 повідомив, що порушене у звернені питання не належить до компетенції вищевказаного управління, так як призначення і виплата пенсій здійснюється органами Пенсійного фонду України у Київській області (а.с. 117).

Листом від 20.07.2017 р. № 600/Б-01 відповідач 1 повідомив, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 р. № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян; функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів, виконують уповноважені органи, які визначення за рішенням міністерств та відомств, в яких проходили службу військовослужбовці. Відповідно до п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.01.2007 р. № 3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років особам звільненим зі служби, та особам, які мають право на пенсію згідно з цим законом, подаються до органів, що призначають пенсії, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів, а також, що згідно пункту «а» ст. 12 необхідна календарна вислуга років становить 23 роки і більше (а.с. 116).

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

18.08.2017 р. позивач звернувся з подання про призначення пенсії та необхідним пакетом документів до відповідача 2 щодо підготовки та направлення документів до відповідача 1.

Листом від 30.08.2017 р. № 5.1-8607 відповідач 1 повідомив позивача про повернення без виконання пакету документів для призначення пенсії, у зв?язку з відсутністю достатньої календарної вислуги років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

06.10.2017 р. позивач звернувся до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» і заявою щодо необхідності підготовки пакету документів, для подальшого направлення до відповідача 2 для призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії.

Державна установа «Київський слідчий ізолятор» 18.12.2017 р. надіслала позивачу лист-повідомлення №11/732-17/-648, яким довели до відома останнього, що документи були направлені до відповідача 2.

Листом від 27.12.2017 р. № 296/03 відповідачем 1 було повернуто до відповідача 2 без виконання пакет документів стосовно позивача, мотивуючи це відсутністю в останнього права на призначення пенсії за вислугу років.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (раніше іменований та в подальшому ? Закон № 2262) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв?язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 1-2 Закону № 2262 передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог ч. 5 ст. 30 цього закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Згідно ст. 10 Закону № 2262 призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у ст. 1-2 цього закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. № 3-1 (далі ? Порядок № 3-1).

Пунктом 1 Порядку № 3-1 передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі ? органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі ? міністерства та інші органи).

Відповідно до п. 14 Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Згідно з п. 17 Порядку № 3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що отримавши від відповідного органу заяву про призначення пенсії за вислугу років разом з пакетом документів, що підтверджує відомості про особу та її стаж, орган, що призначає пенсію, зобов`язаний перевірити правильність оформлення та наявність усіх обов`язкових документів, необхідних для призначення пенсії.

Встановивши, що заявником подані всі необхідні документи, оформлені відповідно до вимог Порядку № 3-1, орган, який призначає пенсію, зобов`язаний розглянути їх по суті та не пізніше десяти днів з дня їх надходження прийняти рішення щодо призначення пенсії за вислугу років або відмову у призначення пенсії.

Як убачається з матеріалів справи, відповідний пакет документів для призначення пенсії позивачу від Державної установи «Київський слідчий ізолятор» до відповідача 1- було направлено відповідачу 2 - 18.12.2017 р., після чого їх було надіслано до пенсійного органу.

Листом від 27.12.2017 р. № 296/03 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про повернення пакету документів без виконання, у зв?язку з відсутністю достатньої календарної вислуги років, позивача відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При цьому, підставою для повернення пакету документів не були недоліки, що пов`язані з правильністю оформлення заяви та/або подання про призначення пенсії чи поданих документів.

З наведеного вбачається, що пенсійним органом не виносилося рішення щодо призначення чи відмови у призначенні пенсії за вислугу років.

Суд наголошує, що ані Порядок № 3-1, ані Закон № 2262, не наділяє орган, що призначає пенсію, повноваженнями повертати документи для призначення пенсії без виконання. Так, встановивши, що позивач не має вислуги років, необхідної для призначення пенсії згідно з Законом № 2262, відповідач 1 зобов`язаний був прийняти рішення про відмову у призначенні пенсії.

Оскільки відповідач 1 документи про призначення пенсії позивачу у порядку і спосіб, визначений чинним законодавством не розглянув, відмова відповідача 1 у призначенні позивачеві пенсії, що оформлена листом від 27.12.2017 р. № 296/03 є протиправною.

Водночас, надаючи правову оцінку твердженням відповідача про відсутність у позивача вислуги років, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. «а» ст. 12 Закону № 2262, суд зазначає наступне.

Пунктом «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262 передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» ст. 1-2 цього закону (крім осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби в період з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Відповідно до ст. 17-1 Закону № 2262 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі ? Порядок № 393), пп. «г» п. 3 якого передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абз. 1 п. 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів ? особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони.

Отже, особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи, які проходили службу в установах, перелік яких наведено у пп. «г» п. 3 Порядку № 393, вислуга років для цілей призначення пенсії відповідно до ст. 12 Закону № 2262 визначається на пільгових умовах ? один місяць служби за сорок днів.

Таким чином, посилання відповідача 1 на необхідність врахування виключно календарної вислуги років не ґрунтується на вимогах закону.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у Постанові від 27.06.2018 р. у справі № 750/9775/16-а. Верховний Суд у вказаній Постанові зазначив, що аналіз норм Закону № 2262 у взаємозв`язку з нормами Порядку № 393 дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон № 2262.

Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою № 393.

З урахуванням викладеного Верховний Суд у вказаному рішенні зазначив, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Суд також звернув увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме ? у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 р. № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Отже, пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Як вбачається з витягу із наказу начальника державної установи «Київський слідчий ізолятор» від 19.06.2017 р. № 86/ОС-17 вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні складає: 18 років 08 місяців 05 днів, пільгова ? 23 років 11 місяців, 18 днів.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що в позивача є підстави для призначення пенсії за вислугу років як особі, що проходила службу в період з 07.02.2005 р. по 19.06.2017 р.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Водночас, ч. 1 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача ? суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію за вислугою років з моменту звільнення зі служби, а саме з 19.06.2017 р. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 4 ст. 73 КАС України регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ураховуючи, що позивачем при поданні даного адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 640 грн. (квитанція від 28.07.2017 № 40), суд вважає за необхідне стягнути дану суму на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393, ст.ст. 5, 9, 72, 73, 76, 77, 90, 139, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, про зобов`язання призначення пенсії за вислугою років з моменту звільнення зі служби з 19.06.2017 р. - задовольнити;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з моменту звільнення зі служби, а саме з 19.06.2017 р.;

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 40) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень;

Повне найменування:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (Код , 04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 40);

відповідач 2 - Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (Код , 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, буд. 2);

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя В.В. Гребенюк