Справа № 420/6833/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6833/18
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л. М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів Шляхтицького О.І, Семенюка Г.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар СНД» до Одеської митниці Державної фіскальної служби, за участі третьої особи на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання дії протиправними, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ТОВ Дельта Вілмар СНД (надалі - Позивач) звернувся до Одеської митниці Державної фіскальної служби (надалі - Відповідач), в якому просив : 1) визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС щодо незадоволення заяви ТОВ Дельта Вілмар СНД № 1307 від 24.09.2018 р. про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених коштів, а саме: суму податку на додану вартість в розмірі 199 137,08 грн., 2) визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці Державної фіскальної служби щодо не складання та не направлення до органу Державної казначейської служби України висновку про повернення ТОВ Дельта Вілмар СНД з Державного бюджету України надмірно сплачених коштів - суму податку на додану вартість в розмірі 199 137,08 грн., 3) зобов`язати Одеську митницю ДФС повторно розглянути заяву ТОВ Дельта Вілмар СНД №1307 від 24.09.2018 року про повернення з державного бюджету України надмірно сплачених коштів, 4) зобов`язати Одеську митницю ДФС в установленому законодавством порядку скласти та направити до органу Держаної казначейської служби України висновок про повернення ТОВ Дельта Вілмар СНД з Державного бюджету України надмірно сплачених суми податку на додану вартість.

В обґрунтування позову послався на те, що 16.06.2017 року Одеським окружним адміністративним судом винесено Постанову по справі №815/2365/17, якою визнанні протиправними та скасовані рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 22.03.2017 р. № 500170/2017/000003/2, 20.03.2017 р. №UA500170/2017/000002/1, від 20.03.2017 р. № UА500170/2017/000001/1. Зазначену постанову залишено без змін Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2018 року та постановою Верховного суду від 11.09.2018 року по даній справі, якими встановлено факт надмірно сплачених коштів, що виникли за рахунок неправомірного обчислення з боку відповідача вартості товару, ніж та, яка була задекларована та підлягала до сплати Товариством. Крім того, позивач зазначив, що митним органом не вказано на невідповідність поданих позивачем документів разом із відповідною заявою, а також на відсутність переплати, а єдиною підставою для відмови позивачу в поверненні коштів є посилання на те, що судове рішення про коригування митної вартості не містить зобов`язання митного органу повернути з Державного бюджету України суми надмірно сплачених митних платежів. Водночас, усталеною судовою практикою визначено безпідставність посилань митного органу в ході судового розгляду справи на порушення заявником процедури звернення з заявою про повернення коштів у випадку, якщо такі порушення не були вказані як підстава для відмови в задоволенні такої заяви в досудовому порядку. Відтак, Одеська митниця ДФС ухиляється від повернення добросовісному платнику податків надміру сплачених коштів, зловживаючи своїми правами та діючи всупереч чинному законодавству України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року закрито провадження в частині позовних вимог щодо зобов`язання Одеської митниці ДФС у встановленому законом порядку скласти та направити до органу Державної казначейської служби України висновок про повернення ТОВ Дельта Вілмар СНД з Державного бюджету України надмірно сплачених сум податку на додану вартість у розмірі 199 137,08 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року відмовлено в стягненні на користь позивача судового збору та витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі, ТОВ «Дельта Вілмар Україна», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду від 04 квітня 2019 року скасувати, прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив доводи, ідентичні тим, що викладені в позовній заяві. Крім того, апелянт просив розподілити судові витрати в порядку, передбаченому чинним законодавством.

У відзиві на апеляційну скаргу, Одеська митниця ДФС просить відмовити в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на недодержання позивачем пункту 3 розділу III Порядку повернення авансових платежів і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом МФУ 18.07.2017 № 643, яким передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що Між ТОВ «Дельта Вілмар СНД» та компанією «Alfa Trading Limited» (Малайзія) було укладено контракт №133/0816/АТ/574 від 01.08.2016р. (надалі - Контракт 1), згідно п. 1.1. якого компанія «Alfa Trading Limited» (Продавець) зобов`язалася здійснити поставку, а ТОВ «Дельта Вілмар СНД» (Покупець) прийняти та оплатити у встановленому Контрактом 1 порядку Товар: Рафінований Дезодорований Відбільний (РДВ) пальмовий стеарин Індонезійського походження в загальній контрактній кількості 200 (двісті) МТ+/-10%.

Зазначений товар було заявлено до митного оформлення до Одеської митниці Державної фіскальної служби України (надалі - Відповідач, або Митниця) шляхом подачі

електронного декларування за митною декларацією №UA500170/2017/001121 від 22.03.2017р. із зазначенням митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту).

Митниця відмовила в оформлені товару шляхом видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23 березня 2017 року №UA500170/2017/00010. Підставою для відмови Позивачу в оформленні товару за основним методом (за ціною контракту) митним органом зазначено, зокрема, рішення про коригування митної вартості від 22.03.2017р. №UA500170/2017/000003/2.

Між ТОВ «Дельта Вілмар СНД» та компанією «Alfa Trading Limited» (Малайзія) було укладено контракт №047/0317/АТ/246 від 03.03.2017р. (надалі - Контракт 2), згідно п. 1.1. якого компанія «Alfa Trading Limited» (Продавець) зобов`язалася здійснити поставку, а ТОВ «Дельта Вілмар СНД» (Покупець) прийняти та оплатити у встановленому в Контракті 2 порядку Товар: Рафінований Дезодорований Відбільний (РДВ) пальм`овий стеарин Індонезійського походження в загальній контрактній кількості 230 (двісті тридцять) МТ+/-10%.

Зазначений товар заявлено до митного оформлення шляхом подачі електронного декларування за митною декларацією №UA500170/2017/000836 від 16.03.2017р. із зазначенням митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту).

Митниця відмовила в оформлені товару шляхом видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20 березня 2017року №UA500170/2017/00009. Підставою для відмови Позивачу в оформленні товару за основним методом (за ціною контракту), митним органом зазначено, зокрема, рішення про коригування митної вартості від 20.03.2017р. №UA500170/2017/000002/1.

Між ТОВ «Дельта Вілмар СНД» та компанією «Alfa Trading Limited» (Малайзія) було укладено контракт №046/0317/АТ/245 від 13.03.2017р. (надалі - Контракт 3), згідно п. 1.1. якого компанія «Alfa Trading Limited» (Продавець) зобов`язалася здійснити поставку, а ТОВ «Дельта Вілмар СНД» (Покупець) прийняти та оплатити у встановленому у контракті порядку Товар: Рафінований Дезодорований Відбільний (РДВ) пальмовий стеарин Індонезійського походження в загальній контрактній кількості 450 (чотириста п`ятдесят) МТ+/-Ю%.

Зазначений товар заявлено до митного оформлення шляхом подачі електронного декларування за митною декларацією №UA500170/2017/000835 від 16.03.2017р. із

зазначенням митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту).

Митниця відмовила в оформлені товару шляхом видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20 березня 2017 року №UA5 00170/2 017/00008. Підставою для відмови позивачу в оформленні товару за основним методом (за ціною контракту), митним органом зазначено, зокрема, рішення про коригування митної вартості від 20.03.2017р. №UA500170/2017/000001/1.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року по справі №815/2365/17, залишеною без змін Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року, адміністративний позов ТОВ Дельта Вілмар СНД задоволено частково, визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 22.03.2017 р. № 500170/2017/000003/2, 20.03.2017 р. №UA500170/2017/000002/1, від 20.03.2017 р. № UА500170/2017/000001/1.

Верховний суд у Постанові від 11.09.2018р. по справі №815/2365/17 зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій вірно дійшли висновку, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у Митниці обгрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого Товариством товару та протиправність оскаржуваних рішень.

На підставі наведених рішень ТОВ «Дельта Вілмар СНД» звернулося до Одеської митниці ДФС із заявою №1307 від 24.09.2018р. про повернення надмірно сплачених внаслідок винесення даних неправомірних рішень коштів - ПДВ - в сумі 199 137,08грн. (надалі - Заява) шляхом їх перерахування на депозитний рахунок для подальших розрахунків як авансові платежі.

Листом №5182/10/15-70-19-02 від 19.10.2018р., Митницею було відмовлено у задоволенні заяви, обґрунтуванням якої вказано те, що рішення суду по справі №815/2365/17 не містить висновок про повернення відповідних митних платежів ТОВ «Дельта Вілмар СНД», а скасування судом рішень про корегування митної вартості не означає автоматичного визнання митної вартості, заявленої декларантом. Одеська митниця ДФС також зазначила, що нею виконано рішення суду у справі №815/2365/17 шляхом внесення відповідних відміток про скасування рішень про коригування митної вартості товару.

На підставі встановлених вище обставин, проаналізувавши приписи ст. ст. 1, 298, 301 Митного кодексу України, а також затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року №643 Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість відмови відповідача у складанні висновку про повернення надміру сплачених коштів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

За правилами ч. 5 ст. 301 МК України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо: 1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом; 2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим; 3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі; 4) митну декларацію змінено або визнано недійсною; 5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу; 6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Згідно ч. 6 ст. 301 Митного кодексу України повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Відповідно до п. п. 43.1 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року №643 (далі Порядок №643), визначає послідовність та порядок виконання дій посадовими особами митниць Державної фіскальної служби (далі - ДФС) та структурного підрозділу ДФС, до функціональних повноважень якого належить організація ведення єдиного рахунку для зарахування авансових платежів (передоплати), що вноситься підприємствами до/або під час митного оформлення (далі - Підрозділ ДФС), при поверненні суб`єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митницями ДФС, та пені, у тому числі у випадках, зазначених у частинах дев`ятій, десятій статті 55, частині п`ятій статті 299, частинах третій, п`ятій статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, частині першій статті 9 глави V Додатка А до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 р.), частині третій статті 11 глави ІІ Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року.

Відповідно до п. 1 розд. III Порядку №643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Вимоги до вказаної заяви закріплені у п. 3 розд. ІІІ Порядку №643, до якої додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо повернення сум відповідних митних платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Алгоритм дій митного органу після отримання заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених сум визначено у пунктах 4-8 розділу ІІІ Порядку №643.

Так, після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу.

Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу).

Заява платника податку, висновок, завізований керівником (заступником керівника) Підрозділу, реєстри висновків за відповідними платежами, підготовлені за формами згідно з додатками 1, 2 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124, та акт звірки (у разі складання) подаються керівнику (заступнику керівника) митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами.

Висновок реєструється в журналі реєстрації висновків про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - Журнал реєстрації висновків про повернення платежів з державного бюджету), який ведеться Підрозділом за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Митниця ДФС у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за відповідними платанами для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України (далі - орган Казначейства).

У подальшому, в силу приписів п. п. 9-10 розд. ІІІ Порядку №643, після повернення платнику податків коштів, до Журналу реєстрації висновків про повернення платежів з державного бюджету посадовою особою Підрозділу вносяться дані електронного реєстру, що формується органом Казначейства, який повертає кошти, а також зазначається назва органу Казначейства, що здійснив повернення.

На підставі виписки з відповідного рахунку з обліку доходів державного бюджету у відповідній формі автоматизованої системи митного оформлення зазначаються реквізити відповідного платіжного документа та коригується відповідна звітність (у частині перерахованих до бюджету митних платежів).

При цьому, згідно п. 11 розд. ІІІ Порядку №643 у разі якщо заявником не виконано вимоги пункту 3 цього розділу, надано недостовірні дані та/або за наявності у нього податкового боргу, готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відмова.

Системний аналіз наведених норм свідчить про обґрунтованість позиції апелянта про те, що підставою для повернення Казначейством помилково та/або надміру сплачених сум митних та інших платежів є висновок митного органу про повернення з державного бюджету таких сум. Водночас, відмова може надсилатися заявнику виключно у випадках: невиконання вимог п. 3 розд. ІІІ Порядку №643; надання недостовірних даних; наявності податкового боргу.

Разом з тим, з матеріалів справи колегією суддів встановлено, що до заяви ТОВ «Дельта Вілмар СНД» №1307 від 24.09.2018р. були додані всі передбачені п. 3 розд. ІІІ Порядку №643 документи, а саме: відповідні ВМД, що були складені на підставі рішень про коригування митної вартості, згідно з якими сам відповідач визначив ціну товару, збільшивши її в порівнянні з договірною, задекларованою ТОВ «Дельта Вілмар СНД», та визначивши суму податку на додану вартість, яка підлягала сплаті згідно з розрахунками Одеської митниці, а також рішення суду касаційної інстанції, яким зазначені рішення митниці були визнані незаконними.

Згідно ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Системний аналіз наведених норм з урахуванням обов`язкових для застосування правових позицій Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах від 31.01.2019 року у справі № 813/1952/17, 28.02.2019 року у справі № 826/4987/16, а також постановах Верховного Суду України від 15.04.2014 року у справі № 21-21а14, від 12.11.2014 року у справі №21-201а14, від 03.11.2015 року у справі №826/1661/14, від 03.02.2016 року у справі №826/72/15, від 09.02.2016 року у справі №21-286а14, в ухвалі від 08.02.2016 року у справі № 818/3285/14 дає підстави для висновку, що у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів з питань, зокрема, визначення, призначення, заявлення, з`ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (суб`єкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю. Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов`яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України та статті 45 Бюджетного кодексу України, з дотриманням відповідної процедури.

Посилання відповідача на те, що рішенням у справі №815/2365/17 не було покладено на Одеську митницю обов`язку вчинити дії щодо повернення надміру сплачених коштів, судовою колегією відхиляється як безпідставне.

Адже, колегія суддів вважає, що у рішеннях суду у справі № 815/2365/17 констатована неправильність рішень Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів, на підставі яких ТОВ «Дельта Вілмар СНД» було надмірно сплачено суму податку на додану вартість у розмірі 199 137, 08 грн., що, в силу наведених вище обґрунтувань, тягне за собою виникнення у декларанта права на її повернення у передбаченому законодавством порядку.

Як було зазначено вище, з метою повернення суми надмірно сплаченого податку на додану вартість на підставі рішення адміністративного суду, що набрало законної сили, ТОВ «Дельта Вілмар СНД» звернулось до митного органу з заявою про повернення надмірно сплачених митних платежів.

З огляду на наведене, апелянтом обґрунтовано зазначено, що відповідачем за результатами отримання такої письмової заяви позивача не було вжито жодних дій, визначених Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року №643 (проведення перевірки, встановлення факту відсутності надмірної сплати податку, встановлення факту оформлення заяви не за встановленими порядком і формою).

Таким чином, митниця у встановлені Порядком № 643 строки не виконала процедурних обов`язків щодо алгоритму дій, покладених на неї зазначеним вище порядком, а саме: митницею не було проведено відповідної перевірки щодо встановлення факту відсутності надмірної сплати суми митних та інших платежів.

Як вбачається з листа, митний орган не ставить під сумнів обґрунтованість вказаних позивачем причин повернення коштів та не зазначає про жодні недоліки в документах, які надані позивачем в якості додатків, а єдиною підставою для відмови позивачу в поверненні коштів є посилання на те, що обов`язку митниці щодо повернення коштів позивачу з відповідного рахунку у сумі переплати податку на додану вартість, постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/2365/17 не зазначено.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Одеської митниці ДФС щодо незадоволення заяви ТОВ «Дельта Вілмар СНД» про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених коштів податку на додану вартість у сумі 199 137,08 грн. та визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття рішення про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених коштів податку на додану вартість у сумі 199 137,08 грн., у формі відповідного висновку та щодо направлення такого висновку органу Казначейства для здійснення повернення суми коштів з бюджету на депозитний рахунок позивача, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що судом першої інстанції не було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Щодо розподілення судових витрат колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ст. 134 КАС України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

3. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

6. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

7. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріалами справи підтверджено, що 09.01.2019 року ТОВ Дельта Вілмар СНД уклало з АО Меліус додаткову угоду № 3 до договору № 16/18 від 01.08.2018 року Про надання правової допомоги № 16/18. Предметом даного договору є правова допомога, що надається Компанією, відносно захисту прав та представництва інтересів в Одеському окружному адміністративному суді по даній справі.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано Договір № 16/18 про надання правової допомоги від 01.08.2018р. з адвокатським об`єднанням « Меліус», Додаткова угода № 3 до цього Договору, акти про надання послуг, платіжні доручення.

Відповідно до копій платіжних доручень №№ 1073286 від 19.02.2019, 1075109 від 12.03.2019, 1077718 від 09.04.2019 позивач виконував свої зобов`язання за договором та сплачував гонорари в повному обсязі, та документально підтвердив, що він сплатив 23 721 грн., на виконання договору про надання правової допомоги. Тобто цей гонорар був фактичним.

Крім того, колегія суддів встановила, що ТОВ Дельта Вілмар СНД при звернені із позовною заявою до Одеського окружного адміністративного суду сплатило судовий збір у розмірі 6 511, 06 грн. грн., та за подання апеляційної скарги у сумі 8 644, 50 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями.

Враховуючи співмірність понесених витрат з урахуванням складності справи, виконаних адвокатом робіт (надані послуги), час, витрачений на це, обсяг наданих Адвокатом послуг, беручи до уваги, що понесення вказаних витрат підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів приходить до висновку те, що такі витрати відносяться до судових витрат по даній справі у розумінні ч. 3 ст. 132 КАС України та підлягають задоволенню і стягненню на користь позивача, зокрема в розмірі 23 721 грн.

У відповідності до ст.ст. 315, 317 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення на підставі неправильного застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар СНД» до Одеської митниці Державної фіскальної служби, за участі третьої особи на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправними дії протиправними, визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» - задовольнити.

Визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС щодо незадоволення заяви ТОВ Дельта Вілмар СНД № 1307 від 24.09.2018 р. про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених коштів, а саме: суму податку на додану вартість в розмірі 199 137,08 грн.

Визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці Державної фіскальної служби щодо не складання та не направлення до органу Державної казначейської служби України висновку про повернення ТОВ Дельта Вілмар СНД з Державного бюджету України надмірно сплачених коштів - суму податку на додану вартість в розмірі 199 137,08 грн.,

Зобов`язати Одеську митницю ДФС повторно розглянути заяву ТОВ Дельта Вілмар СНД №1307 від 24.09.2018 року про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених коштів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС ( 65078, м. Одеса, вул. Гайдара, буд. 21А , КОД ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Дельта Вілмар Україна» ( 65481, м. Южне, Одеська область, вул. Індустріальна, 6, КОД ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 15 155 ( п`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять ) гривень, 56 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23 721 грн. ( двадцять три тисячі сімсот двадцять одна гривня).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 05.12.2019р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.