Справа № 520/7832/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 р.Справа № 520/7832/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

представника позивача Мальцева А.А.

представника відповідача Тищенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Національної поліції в Харківській області, ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, по справі №520/7832/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про скасування висновку, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області ( далі відповідач), в якому просила суд:

- скасувати висновок комісії Головного управління Національної поліції в Харківській області від 09.12.2015 р. відносно ОСОБА_1 про зарахування стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та для визначення тривалості додаткової оплачуваної відпусти;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Харківській області від 10.12.2015 року №101о/с відносно ОСОБА_1 , щодо встановлення стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугою років та надання додаткової оплачуваної відпустки та до календарної вислуги років час навчання у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого до призначення на посаду слідчого організаційно-методичного відділу СУ ХМУ УМВС України в Харківській області в межах п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду України від 13.09.2019 року вказаний адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано висновок комісії Головного управління Національної поліції в Харківській області від 09.12.2015 р. відносно ОСОБА_1 про зарахування стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та для визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Харківській області від 10.12.2015 року №101 о/с відносно ОСОБА_1 щодо встановлення стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугою років та надання додаткової оплачуваної відпустки час навчання у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого до призначення на посаду слідчого організаційно-методичного відділу СУ ХМУ УМВС України в Харківській області в межах п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду України від 13.09.2019 року по справі №520/7832/19 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про необхідність зарахування позивачу до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки час навчання у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого на підставі норм постанови Кабінету Міністрів від 17.07.1992 №393. Зазначає, що Постанови №393 може бути застосована для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років, а не встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду України від 13.09.2019 року по справі №520/7832/19, в частині відмовити в задоволенні позову, та прийняти в цій частині нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги та те, що відповідач листом від 11.07.2019 року №50аз/119-12/01-2019 повідомив, що у разу звільнення зі служби в поліції час навчання в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби зарахуванню до стажу служби в поліції та до вислуги років у календарному обчисленні не підлягає, а тому фактично позивачу відмовлено у зарахуванні часу навчання у цивільному вищому навчальному закладі до вислуги років у календарному обчисленні. Зазначає, що на підставі вказаного листа їй вже відомо, що у разі її звільнення їй не буде зараховано до календарної вислуги років час навчання у цивільному вищому навчальному закладі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Харківській області підлягають задоволенню, а вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач у період з 01.09.1994 по 30.06.2000 навчалася у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого та один рік з 01.09.1998 по 01.09.1999 перебувала в академічній відпустці.

Наказом УМВС України в Харківській області від 11.04.2000 № 54 позивачу присвоєно перше звання молодшого лейтенанта міліції.

До кадрів МВС України зарахована наказом ХМУ № 22 від 30.03.2000 зі званням молодшого лейтенанта міліції, де проходила службу до 06.11.2015.

З 07.11.2015 року, відповідно до наказу ГУ НП в Харківській області від 10.12.2015 №101 о/с та наразі проходить службу в органах Національної поліції.

Згідно з висновком комісії ГУНП в Харківській області, оголошеним наказом від 09.12.2015 року № 10 о/с, встановлено, що позивачу станом на 07.11.2015 року зараховано до стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та для визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки службу в ОВС та службу в органах Національної поліції та не зараховано час навчання в Національній юридичній академії ім. Ярослава Мудрого.

Позивач звернулась до відповідача з запитом про роз`яснення зарахування до стажу служби в поліції часу навчання у вищому навчальному закладі, на який листом від 11.07.2019 повідомлено про відсутність підстав для зарахування до стажу часу навчання у вищому навчальному закладі із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що при вирішенні питання щодо стажу позивача, відповідач повинен був врахувати приписи ч. 4 ст. 78 Закону України "Про національну поліцію", якими фактично питання порядку обчислення вислуги років в поліції делеговано Кабінету Міністрів України та, за таких обставин, керуючись пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" №393 від 17.07.1992 , зарахувати до вислуги років позивача час навчання у період з 01.09.1994 по 30.06.2000 в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців. Висновок, що позивач підпадає під коло осіб, на яких розповсюджується вказана норма, судом першої інстанцій зроблено на підставі того, що позивач після закінчення навчання у ВНЗ згідно направлення на роботу був призначений на офіцерську посаду слідчого Червонозаводського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області з подальшим присвоєнням офіцерського звання "лейтенант міліції", що підтверджено копією послужного списку, який наявний в матеріалах справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області зарахувати до календарної вислуги років позивача час навчання у цивільному вищому навчальному закладі Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого суд першої інстанції виходив з їх передчасності та спрямованості на майбутнє.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, в частині задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно зі ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію"(в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2509-VIII від 12.07.2018 року, до вказаних змін - час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих); 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до преамбули постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" №393 від 17.07.1992 (далі по тексту - Постанова №393), остання прийнята відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" і Постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону.

Статтею 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" передбачено, що Порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій відповідно до цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що Постанова №393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ".

Так, пункт 2 Постанови №393 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлює, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Отже, пункт 2 Постанови №393 врегульовує питання визначення вислуги років при призначенні пенсії згідно п. "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ".

Таким чином, пункт 2 Постанови №393 не може бути застосовано при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в порядку ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію", оскільки Постанова №393 прийнята на виконання Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" та може бути застосована для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що пунктом 3 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС України, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, до вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені ч.2 ст.78 Закону України "Про національну поліцію".

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 78 Закону України "Про національну поліцію", якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції.

При цьому делегування частиною 4 статті 78 Закону України "Про національну поліцію" Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає останньому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені ч. 2 ст. 78 Закону України "Про національну поліцію".

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 520/903/19.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин і правового врегулювання колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині скасування висновку, наказу та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області зарахувати до календарної вислуги років позивача час навчання у цивільному вищому навчальному закладі Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого та відхиляє доводів апеляційної скарги про неправомірність не зарахування відповідачем до календарної вислуги років позивача час навчання у цивільному вищому навчальному закладі, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

У п. 10 розділу III Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції затверджений наказом МВС України від 23.11.2016 № 1235 передбачено, що у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати.

З урахуванням вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років час навчання у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого до призначення на посаду слідчого організаційно-методичного відділу СУ ХМУ УМВС України в Харківській області в межах п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців є передчасними та заявленими на майбутнє, оскільки позивачем не подавалась заява про звільнення та відповідно не видавався наказ про звільнення в якому у відповідності до чинного законодавства зазначається вислуга років для призначення пенсії.

Посилання позивача на лист відповідача від 11.07.2019 року № 50аз/119-12/01-2019, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки у вказаному листі висловлена думка відповідача щодо питань вказаних у запиті представника позивача, який не тягне за собою ніяких правових наслідків для позивача, оскільки рішення щодо не зарахування до календарної вислуги років часу навчання у цивільному вищому навчальному закладі відповідачем не приймалося.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування висновку, наказу та зобов`язання вчинити певні дії, з прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 року по справі №520/7832/19 скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування висновку, наказу та зобов`язання вчинити певні дії та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 06.12.2019 року