Справа № 300/1071/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10361/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Чопко Ю. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року у справі № 300/1071/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

суддя в 1-й інстанції Главач І. А.,

час ухвалення рішення 12.08.2019 року, 10:42 год,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення 15.08.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Івано-Франківської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA206060/2019/000602/2 від 11 квітня 2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206060/2019/00669 від 11 квітня 2019 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що відповідачем не доведено, що підставою для витребування додаткових документів повинен був бути висновок відповідача про те, що подані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості; разом з тим, Івано-Франківською митницею не вказано конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви щодо ціни імпортованого транспортного засобу, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також не обґрунтовано необхідність перевірки спірних відомостей та не зазначено документи, які зможуть усунути сумніви у їх достовірності. Звертає увагу на те, що ненадання запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Таким чином, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Враховуючи наведене вважає, що підстави для коригування митної вартості імпортованого товару відсутні, що зумовлює безпідставність оформлення карки відмови у прийнятті митної декларації та протиправність оскаржуваного рішення про таке коригування. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, Івано-Франківська митниця подала клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що відповідно до штатного розпису в юридичному секторі є дві штатні одиниці: завідувач юридичного сектору та головний державний інспектор юридичного сектору, які є членами комісії з реорганізації та готують документи для передачі справ до Галицької митниці ДМСУ, а тому у відповідача відсутня можливість забезпечити явку своїх представників у судове засідання; разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, явка учасників не визнана судом обов`язковою, тому вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 придбала у нерезидента Ocrim Auto транспортний засіб - легковий автомобіль, вживаний, марки RENAULT, модель Megane, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1461 см. куб. (дизель), 2015 року виготовлення, що підтверджується замовленням на поставку товарів №213/2019.

Декларант - ТОВ Тиса Захід в інтересах позивача подав до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію UA206060/2019/403567 від 11 квітня 2019 року, якою було задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: легковий автомобіль, вживаний, марки RENAULT, модель Megane, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1461 см. куб. (дизель), 2015 року випуску.

У вказаній митній декларації декларант самостійно визначив митну вартість транспортного засобу за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість автомобіля), а саме: рахунком-фактурою №VO 016/4/2019 від 05 квітня 2019 року укладеного між ОСОБА_1 та нерезидентом Ocrim Auto, відповідно до умов якого позивач придбала автомобіль, який був у вжитку, марки RENAULT, модель Megane, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , вартістю 6250 євро.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення разом з митною декларацією позивач подав: рахунок-фактуру №VO 016/4/2019 від 05 квітня 2019 року, декларацію про походження товару №9000 від 11 квітня 2019 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2019/23873 від 10 квітня 2019 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 08 вересня 2015 року, копію митної декларації країни відправлення від 05 квітня 2019 року, паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного проживання на території України.

Івано-Франківська митниця ДФС розпочала процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення від 11 квітня 2019 року про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, зокрема, банківський платіжний документ, оскільки відповідно до наданого рахунку-фактури оплата проводилась банківським переказом.

Декларант надала відповідь про неможливість надання додаткових документів для підтвердження вартості товару.

11 квітня 2019 року Івано-Франківська митниця ДФС прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206060/2019/000602/2, яка мотивована тим, що митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості (ст.64 МК України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів відповідно до ст.53 МК України, 2-5 методи визначення митної вартості (ст.59-63 МК України) не застосовані у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.59,60 МК України), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами 4 і 5 (ст.62, 63 МК України). Джерело інформації: спрацювання АСУАР 105-2, 106-2 Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої в тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: VF1BZ690J53640861, валюта EUR, вартість - 9500,00. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п.5 ч.2 ст.55 та Главою 4 МК України.

Зі змісту Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206060/2019/000602/2 вбачається, що позивачем подавалися наступні документи: рахунок-фактура №VO 016/4/2019 від 05 квітня 2019 року, декларація про походження товару №9000 від 11 квітня 2019 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2019/23873 від 10 квітня 2019 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 08 вересня 2015 року, копія митної декларації країни відправлення від 05 квітня 2019 року, паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного проживання на території України, паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України, та митну декларацію, за якою відмовлено у випуску товару.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що декларант надала митному органу митну декларацію № UA206060/2019/403567 від 11 квітня 2019 року із зазначенням ціни товару 6250 євро та на підтвердження ціни імпортованого транспортного засобу надала рахунок-фактуру №VO 016/4/2019 від 05 квітня 2019 року, експортну декларацію країни відправлення від 05 квітня 2019 року, в якій вказано вартість придбаного автомобіля.

11 квітня 2019 року Івано-Франківська митниця ДФС прийняла рішення № UA206060/2019/000602/2 про коригування митної вартості товарів.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості (ст.64 МК України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів відповідно до ст.53 МК України, 2-5 методи визначення митної вартості (ст.59-63 МК України) не застосовані у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.59,60 МК України), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами 4 і 5 (ст.62, 63 МК України). Джерело інформації: спрацювання АСУАР 105-2, 106-2 Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої в тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: VF1BZ690J53640861, валюта - EUR, вартість - 9500,00. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п.5 ч.2 ст.55 та Главою 4 МК України.

15 квітня 2019 року Декларант - ТОВ Тиса Захід в інтересах позивача подав до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію №206060/2019/403626, задекларувавши для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: легковий автомобіль, вживаний, марки RENAULT, модель Megane, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1461 см. куб. (дизель), 2015 року випуску, ціна товару 6250,00 євро (графа 42 декларації).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що документи, надані позивачем до митної декларації, не містили достатньої інформації щодо заявленої вартості товару, а враховуючи ненадання декларантом додаткових документів на пропозицію митного органу, дії відповідача щодо коригування є цілком правомірними, оскільки у Івано-Франківської митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей та правильності визначення митної вартості. Таким чином, Івано-Франківська митниця правомірно винесла оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів № UA206060/2019/000602/2 від 11 квітня 2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206060/2019/00669 від 11 квітня 2019 року, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст.49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Ст.57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч.2 ст.52 МК України).

Відповідно до ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МК України).

Як вбачається з матеріалів справи, декларант при здійсненні митного оформлення товару надала наявні у неї документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Зокрема, для обґрунтування числового значення складових митної вартості надала: рахунок-фактуру №VO 016/4/2019 від 05 квітня 2019 року, декларацію про походження товару №9000 від 11 квітня 2019 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2019/23873 від 10 квітня 2019 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № 2015 НОМЕР_3 від 08 вересня 2015 року, копію митної декларації країни відправлення від 05 квітня 2019 року.

З аналізу вищенаведених документів у їх сукупності вбачається, що позивач придбала легковий автомобіль, вживаний, марки RENAULT, модель Megane, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1461 см. куб. (дизель), 2015 року випуску, за ціною 6250,00 євро.

Ч.1, 2 ст.54 МК України передбачає, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

Ч.3 ст.53 МК України передбачає, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З вищенаведеного вбачається, що орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Колегія суддів не ставить під сумнів право органу доходів і зборів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (ч.5 ст.54 МК України), проте вважає, що при цьому він має довести підстави застосування норм ч.3 ст.53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: легковий автомобіль, вживаний, марки RENAULT, модель Megane, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1461 см. куб. (дизель), 2015 року випуску та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Митний орган в обґрунтування висновку про необхідність подання декларантом додаткових документів вказав, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, крім того, спрацювано ризики АСАУР Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: VIN-кодами: VF1BZ690J53640861, валюта - EUR, вартість - 9500,00. Враховуючи наведене, митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці, на рівні 9500,00 євро.

Ч.2 ст.53 МК України передбачає, що визначення конкретного переліку документів із зазначених у цій статті необхідне у кожному окремому випадку.

Зокрема, у п.2 р.І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон Україна, затверджених наказом Держмитслужби України від 17 листопада 2005 року №1118, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 листопада 2005 року за №1428/11708, визначено, що документами, які підтверджують право власності на транспортний засіб, є:

а) придбані (отримані) у громадян чи підприємств - засвідчені нотаріально в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах України договори купівлі-продажу, міни чи дарування тощо;

б) придбані в підприємств - оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, чеків, рахунків-Фактур, інвойсів, інших документів. У цих документах, крім чеків, згідно з формою відповідного бланка повинні бути зазначені дата продажу, номери шасі (рами), кузова (або ідентифікаційний номер), двигуна транспортного засобу (ТЗ), його модель і рік виготовлення, а також прізвище, ім`я, по батькові особи, якій продано ТЗ;

в) технічні паспорти, технічні талони, сервісні книжки, реєстраційні свідоцтва та інші документи на ТЗ, видані вповноваженими органами країни придбання, із зазначенням власника ТЗ або відміткою про зняття ТЗ з обліку; документи контролю за доставкою ТЗ до митного органу призначення (далі - ДКД), оформлені в установленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірних правовідносинах зовнішньоекономічний контракт між сторонами (фізичною особою та юридичною особою) не оформлявся, натомість продавець видав покупцю рахунок-фактуру. Інші умови поставки, ніж ті, що вказані у цьому документі, не визначені, про що митному органу з аналізу такого документа мало бути відомо.

Матеріалами справи, зокрема, замовленням на поставку товару №213/2019 від 03 квітня 2019 року та рахунком-фактурою №VO 016/4/2019 від 05 квітня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та нерезидентом Ocrim Auto, відповідно до умов якого позивач придбала автомобіль, який був у вжитку, марки RENAULT, модель Megane, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , вартістю 6250 євро, підтверджено факт придбання позивачем імпортованого автомобіля у вищевказаного нерезидента за ціною 6250 євро, також надано свідоцтво про відчуження вищевказаного вживаного автомобіля .

Отже, факт переходу права власності на зазначений транспортний засіб підтверджується належними та допустимими доказами.

Відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст рахунку-фактури №VO 016/4/2019 від 05 квітня 2019 року, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Республіки Франції інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу продавцем імпортованого автомобіля марки та отримання або не отримання від позивача коштів за вказаний транспортний засіб.

Колегія суддів звертає увагу на те, що покликання митного органу на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення ст.53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач подала також експортну декларацію, якою підтверджується факт придбання ОСОБА_2 імпортованого товару - легкового автомобіля, вживаного, марки RENAULT, модель Megane, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1461 см. куб. (дизель), 2015 року випуску, за ціною 6250,00 євро у експортера Ocrim Auto.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що покликання митного органу на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, не спростовують обраний позивачем метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за наявності поданих документів.

При цьому, у відповідача була можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого автомобіля, оскільки в документах містяться відомості про продавця, його адресу.

Вказане, на думку колегії суддів, свідчить про недоведеність відповідачем обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною рахунку-фактури №VO 016/4/2019 від 05 квітня 2019 року, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

При цьому, використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів Республіки Франція щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними, а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач на підтвердження ціни придбаного транспортного засобу додала платіжний документ, що підтверджує вартість товару, а саме: документ про оплату FIN 103, який засвідчує переказ коштів через ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» від ОСОБА_1 нерезиденту Ocrim Auto у розмірі 6250 Євро, призначення платежу платіж за автомобіль Renault Megan DV-463-NV НОМЕР_1 на підставі рахунку (замовлення на поставку товару) №213/2019 від 03 квітня 2019 року, дата валютування 04 квітня 2019 року, отримувач платежу - Ocrim Auto (Франція).

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями ч.1 ст.58 МК України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за першим методом.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач не довів суду неможливість застосування ним попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару; загальні посилання на норми МК України, зроблені в оскаржуваному рішенні, не конкретизують підстави щодо незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, що в свою чергу не може вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить інформації: які саме відомості є відсутніми у документах, що подані позивачем до митного оформлення; або яких відомостей, на думку митного органу, не вистачає для підтвердження задекларованої числових значень задекларованої митної вартості імпортованого товару; або які з поданих документів на підтвердження числового значення задекларованої митної вартості містять розбіжності та не підтверджують задекларовану митну вартість.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення немає жодного обґрунтування чи відомостей про обставини виникнення ризику ''спрацювання АСАУР ДФС'', ''митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів''.

Щодо таких обставин апелянт не надав обґрунтованого пояснення та доказів, зокрема, з приводу обставин: найменування митного органу (митного посту), в якому мало місце декларування товару (легкового автомобіля Renault Megan, календарний рік випуску - 2015) із подібними характеристиками транспортного засобу в порівнянні з тим, який придбав позивач; календарної дати придання товару і дати такого митного оформлення; конкретних характеристик ідентичного або аналогічного (подібного) транспортного засобу; умов поставки товару; технічного стану транспортного засобу; методу визначення митної вартості товару у ідентичному чи аналогічному випадку.

Як вбачається з оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено лише про обставини щодо наявності інформації в системі АСАУР щодо митної вартості товару у розмірі 9500,00 євро.

Разом з тим, у рішенні про коригування митної вартості не міститься відомостей щодо дати, номеру митної декларацій за якою ввезено такий товар, періоду в якому такий товар розмитнено за вказаною ціною, не міститься і відомостей щодо комерційних умов поставки такого товару, дату ввезення (розмитнення) такого товару, найменування ввезеного товару, його технічних та інших характеристик (в тому рахунку і щодо виявлених пошкоджень, пробігу, року та кількості років перебування товару у фактичному використанні).

Митним органом не враховано, що вартість транспортного засобу (2015 року випуску) залежить від звітного періоду ввезення його на територію України, адже фактична кількість років перебування транспортного засобу в експлуатації на час придбання та ввезення на територію України безпосередньо впливає на його вартість.

Отож, визначаючи вартість товару за другорядним методом, митний орган не навів жодних розрахунків визначеної ним митної вартості та не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі та які складові вплинули на формування зазначеної вартості.

На необхідність з`ясування вказаних обставин при прийнятті рішення про корегування митної вартості вказав також Верховний Суд у постановах від 23 квітня 2019 року по справі №810/1479/16 та від 26 лютого 2019 року у справі №808/454/18.

Вказане свідчить, що митний орган не обґрунтував наявність спрацьованих ризиків при перевірці заявленої митної вартості автомобіля саме з причин - ''митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів''.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19 лютого 2019 року в справі № 805/2713/16-а.

Окрім того, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Колегія суддів зазначає, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в такій відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08 лютого 2019 року у справі №825/648/17.

При цьому, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про підставність позовних вимог, оскільки позивач під час митного оформлення надала усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас Івано - Франківська митниця не довела наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого товару та протиправність оскаржуваного рішення про таке коригування.

Разом з тим, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29) .

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Відповідно ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці ДФС понесені позивачем судові витрати у розмірі 3842,00 грн. (1536,80 грн. за подання позовної заяви та 2305,20 грн. за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст. 139, 229, 242, 243, 246, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року у справі № 300/1071/19 скасувати, та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206060/2019/00669 від 11 квітня 2019 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Івано-Франківської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів № UA206060/2019/000602/2 від 11 квітня 2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці ДФС () судові витрати у розмірі 1536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) за подання позовної заяви та 2305,20 грн. (дві тисячі триста п`ять гривень двадцять копійок) за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 06 грудня 2019 року.