Справа № 640/23607/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

05 грудня 2019 року м. Київ №640/23607/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
доФонду гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку, в частині невиконання ним зобов`язань, покладених на нього як на іпотекодержателя в рамках договору іпотеки, укладеного 26.12.2008 на забезпечення кредитного договору № 0002/08/00-NvW від 26.12.2008;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб згідно з ч.ч. 1 та 4 ст. 56 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» витребувати в Національного банку України первинні документи у зв`язку з кредитним договором №0002/08/00-NvW, укладеним між ОСОБА_1 (надалі -«Позивач») та Акціонерним комерційним баком «Форум» (надалі - «Банк») 26 грудня 2008 року, для виконання Фондом на їх підставі своїх зобов`язань в рамках договору іпотеки від 26.12.2008, укладеного на забезпечення такого кредитного договору;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на підставі первинних документів, отриманих з Національного банку України, виконати зобов`язання, покладені на нього в рамках договору іпотеки, укладеного 26.12.2008 на забезпечення кредитного договору №0002/08/00-NvW від 26.12.2008, шляхом вчинення протягом 14 днів з дати набрання законної сили судовим рішенням дій, спрямованих на припинення іпотеки, що існує згідно з зазначеним договором іпотеки, шляхом вилучення з Державного реєстру іпотек реєстраційного запису за номером: 8337700, а також на зняття заборони на нерухоме майно шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційного запису за номером 8337841.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з огляду на наступне.

Зокрема, позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.12.2008 між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «Форум» було укладено кредитний договір №0002/08/00- NvW. В забезпечення виконання позивачем своїх зобов`язань за цим кредитним договором Позивач та Банк уклали договір іпотеки від 26.12.2018.

16.06.2014 на підставі Постанови Правління Національного банку України (надалі -«НБУ») №355 від 13.06.2014 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (надалі - також «Банк») та ч. 6 ст. 77 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - «Закон»), якою Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення НБУ про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації, Рішенням №49 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розпочато ліквідацію Банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку (надалі - «Уповноважений»).

В подальшому, відповідно, Рішеннями Фонд гарантування вкладів фізичних осіб №840 від 26.05.2016 та № 1588 від 07.06.2018 строки здійснення процедури ліквідації Банку були продовжені з продовженням повноважень Фонду як ліквідатора Банку, причому останнім рішенням - на строк з 16.06.2018 по 14.06.2019 включно.

За посиланням позивача, станом на 01.11.2017 всі зобов`язання Позивача за Договором останнім були виконанні в повному обсязі, отже, припинив свою дію і зазначений вище договір іпотеки від 26.12.2008, що підтверджується, зокрема, п. 4.2. такого договору.

Додатково 26.12.2018 Позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, котрий діяв на той момент в особі Уповноваженого Шевченка О.В., з письмовою заявою про надання повного пакету документів, необхідних для зняття обтяження з майна з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яке виступало забезпеченням за Договором.

У відповідь на таку заяву Позивач отримав пакет документів, на підставі якого, як виявилося, вчинити перелічені вище дії Позивач за власної ініціативи не може, оскільки згідно з ч. 2 ст. 4 та ч. З ст. 17 Закону України «Про іпотеку» саме іпотекодержатель, яким згідно з п.1 ч. 2 ст. 37 Закону'' виступав Відповідач, діючи в особі Уповноваженого, зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки.

За наслідками спірних правовідносин, позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку, в частині невиконання ним зобов`язань, покладених на нього як на іпотекодержателя в рамках договору іпотеки, укладеного 26.12.2008 на забезпечення кредитного договору № 0002/08/00-NvW від 26.12.2008 та зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виконати зобов`язання, покладені на нього в рамках договору іпотеки, укладеного 26.12.2008 на забезпечення кредитного договору №0002/08/00-NvW від 26.12.2008, шляхом вчинення протягом 14 днів з дати набрання законної сили судовим рішенням дій, спрямованих на припинення іпотеки, що існує згідно з зазначеним договором іпотеки, шляхом вилучення з Державного реєстру іпотек реєстраційного запису за номером: 8337700, а також на зняття заборони на нерухоме майно шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційного запису за номером 8337841.

Ознайомившись із змістом позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір-спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною третьою статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року №2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України від 7 грудня 2000 року №2121-III "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

У той же час, суд звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 18.04.2018 (№12-27гс18), згідно якої правовий статус Фонду визначено в статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною першою статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частиною четвертою статті 30 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд здійснює регулювання діяльності банків шляхом:

1) прийняття в межах своїх повноважень нормативно-правових актів, обов`язкових до виконання банками;

2) здійснення контролю за виконанням зобов`язань банків у зв`язку з їх участю в системі гарантування вкладів фізичних осіб;

3) виведення неплатоспроможних банків з ринку;

4) в інших формах, передбачених цим Законом.

З огляду на вказані норми законодавства суд приходить до висновку, що Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовано декілька груп правовідносин, пов`язаних із регулюванням діяльності банків.

Пунктом 16 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а згідно з пунктом 6 частини першої статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Відповідно до пункту 17 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Згідно з частиною першою статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що публічно-правові функції Фонд виконує лише при здійсненні повноважень, пов`язаних з відшкодуванням гарантованої державної суми вкладу за рахунок Фонду.

В інших випадках Фонд (в особі уповноваженої особи) виступає як керівник банку, виконуючи функції у сфері приватно-правових (договірних) відносин.

Виходячи з того, що спірні правовідносини склалися у зв`язку з виконанням умов кредитного договору та укладеним на його забезпечення договором іпотеки, що не пов`язано з відшкодуванням гарантованої державою суми вкладу, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діє, як керівник банку в межах договірних відносин, а тому природа цих правовідносин не є публічно-правовою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки така справа повинна розглядатися за правилами Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. У відкритті провадження в адміністративній справі №640/23607/19 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

2. Роз`яснити позивачу, про те, що повторне звернення тих самих осіб до адміністративного суду з адміністративним позовом з того самого предмету і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. На виконання вимог частини 6 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України роз`яснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

4. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 170 КАС України ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі позовна заява вважається поданою у день первісного звернення до суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Вєкуа Н.Г.