Справа № 200/10600/19-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 р. Справа№200/10600/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши в порядку загального провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (місце знаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька області, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2019 року ОСОБА_1 , позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про:

- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості по пенсії за період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року;

- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості по доплаті до пенсії згідно перерахунку за період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року у розмірі 7 097,20 грн.;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості по пенсії за минулий час з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості по доплаті до пенсії у зв`язку з перерахуванням у період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року у розмірі 7 097,20 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є пенсіонером за вислугою років та внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку у відповідача, проте, виплата пенсії була зупинена в лютому 2018 року. Згідно письмової інформації відповідача, виплата пенсії позивачеві була призупинена до з`ясування, у зв`язку з перевіркою місця фактичного проживання, оскільки Пенсійний фонд України розпочав перевірку бази отримувачів пенсій внутрішньо переміщених осіб на її відповідність вимогам діючого законодавства.

Окрім того, тим же листом вказано, що позивачу було зроблено перерахунок пенсії з 01.01.2016 року внаслідок чого згідно Постанови КМУ від 21.12.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» позивачу встановлено розмір підвищення пенсії 1 774,30 грн., яке буде виплачуватися пропорційно починаючи з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року щомісячно 50% у розмірі 887,15 грн, з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року щомісячно 75% у розмірі 1330,73 грн., з 01.01.2020 року щомісячно 100% від підвищення пенсії у розмірі 1 774,30 грн.

Вказує, що у березні 2018 року на її банківський рахунок виплачено пенсію у розмірі, що становить місячний платіж.

Проте, заборгованість по пенсії за період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року а також заборгованість доплати по перерахунку пенсії у розмірі 7097,20 грн. за період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року позивачем отримано не було.

Вказує, що відповідач припинив йому виплату пенсії з підстав, не передбачених ст. 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують його право на пенсійне забезпечення. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідачем через відділ документообігу та архівної роботи суду були надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що виплата пенсії позивачу була призупинена згідно з даними Управління праці та соціального захисту населення. Крім того, відповідач зазначив, що для подальшого поновлення пенсії, позивачу необхідно звернутися до управління з відповідними документами. Також відповідач вважає, що позивач у визначеному законодавством порядку не вживав заходів, спрямованих на отримання належної йому суми пенсійних виплат та у зв`язку з цим не зміг отримати вказані виплати, тобто реалізувати гарантоване Конституцією право. Зазначає, порядок та умови отримання пенсій пенсіонерам, які зареєстровані на тимчасово захопленій території України, на території якої органи держаної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, передбачено Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20 жовтня 2014 року № 1706, Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, Постановою Кабінету Міністрів України Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 5 листопада 2014 року № 637, Тимчасовим порядком фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595.

Щодо виплати заборгованості по доплаті до пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.8.2018 року у розмірі 7097,20 грн. зазначає, що доплату здійснено за період з 01 січня 2018 року по 31 січня 2018 року та з 01 березня 2018 року по 31 серпня 2018 року в сумі 6210,15 грн. та сплачено в вересні 2018 року разом з поточною пенсією за вересень 2018 року.

Звертає увагу суду, що невиплаченою є сума винятково за лютий 2018 року в розмірі 2 339,15 грн.

На підставі викладеного просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

У відповідь на відзив позивач вказала, що твердження відповідача щодо виплати заборгованості по доплаті до пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.8.2018 року є такими, що не відповідають дійсності та є такими, які вводять суд до омани.

На підтвердження вказаного надає виписку з карткового рахунку, відповідно до якої в вересні 2018 року позивач отримала на особистий пенсійний рахунок дві суми за 06.09.2019 року 2339,15 грн. поточна пенсія та 17.09.2018 року 133,33 залишок адресної допомоги.

Вважає, що ГУ ПФУ в Донецькій області свідомо порушує законні інтереси позивача. На позовних вимогах наполягає та просить суд їх задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2019 року вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 17 жовтня 2019 року.

17 жовтня 2019 року перенесено підготовче засідання на 04 листопада 2019 року.

04 листопада 2019 року ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 14 листопада 2019 року.

14 листопада 2019 року відкладено підготовче засідання на 27 листопада 2019 року.

Ухвалою суду від 27 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 06 грудня 2019 року.

Представники сторін до засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вказаних приписів процесуального законодавства, суд перейшов до розглянути справи в порядку письмового провадження 06 грудня 2019 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ОСОБА_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с. 13), має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (а.с. 16). Позивач є пенсіонером за вислугою років, відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 (а.с. 18) та внутрішньо переміщеною особою, про що свідчить довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20 листопада 2014 року № (а.с. 17).

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області на підставі електронної пенсійної справи.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22.07.2019 року № 3906-Г-01 вказано, що з 01.02.2018 року позивачу припинено виплату пенсії на підставі рішення Комісії Дружківської міської ради від 09.01.2018 року № 1.

На підставі рішення комісії Дружківської міської ради від 10.04.2018 року № 14 Головним управлінням ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії.

Також вказано, що Головним управлінням проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 року, відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» на підставі довідки від 11.07.2018 року № ФС92957/3 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій від Донецького обласного військового комісаріату.

Доплата до пенсії у зв`язку з перерахунком за період з 0101.2018 року по 31.08.2018 року у розмірі 7097,20 грн. обліковується та буде виплачена після прийняття окремого порядку, визначеного КМУ відповідно до постанови № 365.

З 01.09.2018 року виплата пенсії здійснюється у розмірі 2 339,15 грн. (1 452,00 грн. + 887,15 грн. підвищення згідно Постанови № 103)

Розмір пенсії станом на 01.07.2018 року виплата пенсії здійснюється у розмірі 2 782,73 грн. (1 452,00 грн. + 1330,73 грн. підвищення згідно Постанови № 103).

Відповідно до довідки про доходи пенсіонера від 14.11.2019 року № 308/03.1-11, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області , ОСОБА_1 отримує пенсії за вислуги років, в лютому 2018 року пенсія їй була нарахована, проте фактично не виплачена. В червні 2018 року пенсія виплачена за період з 01.03.2018 року по 31.06.2018 року. В вересні 2018 року позивачу нараховано до виплати доплату згідно постанови № 103 за період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року в розмірі 7 097,20 грн. та чергову пенсію в розмірі 2 339,15 грн. Проте виплачено в вересні 2018 року тільки суму пенсії 2 339,15 грн.

Інших доказів в обґрунтування законності підстав для припинення виплати пенсії позивачеві з зазначеної дати відповідачем суду не надано.

Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви, спірними питанням у справі є правомірність припинення виплати пенсії позивачеві в лютому 2018 року та невиплати донарахованої частини пенсії згідно Постанови № 103 за період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року в розмірі 7 097,20 грн.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства, виховання, освіти, культури і охорони здоров`я, екологічної безпеки. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з частиною 3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Таким чином, підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ. Разом з цим, положення частини першої статті 27 Основ передбачають, що виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено: якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості, якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність, якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи, внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування, в інших випадках, передбачених законами.

У Рішенні № 25-рп/2009 Конституційний Суд України зауважив, що всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавлено цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

У рішенні у справі Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, Європейський суд з прав людини вказав, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю у поводженні, яка порушувала ст. 14 Конвенції у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII.

Згідно з нормами статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно з п. 1 Постанови КМУ № 637 (у редакції, чинній на час припинення виплати пенсії позивачу) встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим Постановою КМУ № 509.

Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України.

Отже, умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ Державний ощадний банк.

Питання виплати пенсій врегульовані нормами статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Порядок припинення та поновлення виплати пенсії визначений нормами статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, згідно з положеннями частини першої зазначеною статті виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості, на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, у разі смерті пенсіонера, у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд, в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Судом встановлено, підтверджено наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем, що всупереч зазначеним вимогам чинного законодавства, відповідного рішення про припинення виплати пенсії позивачу управлінням не приймалось.

Аналізуючи норми статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слід звернути увагу, що визначені законодавством підстави припинення виплати пенсії не є вичерпними. Проте, суд зауважує, що зі змісту наведеної норми законодавства вбачається, що інші випадки для припинення виплати пенсії повинні також бути передбачені саме законом. Ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин.

Суд зазначає, що пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Нормами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Отже, доводи відповідача щодо необхідності застосування норм Постанов Кабінету Міністрів, якими визначений порядок припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, зокрема у разі не підтвердження місця фактичного проживання пенсіонера, отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також доводи щодо того, що для подальшого поновлення пенсії, позивачу необхідно звернутися до управління з відповідними документами є безпідставними, оскільки пріоритетними для застосування у спірних правовідносин є саме вимоги статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 6 лютого 2018 року у справі № 263/7763/17 (провадження № К/9901/202/17) та у зразковій адміністративній справі № 805/402/18-а від 03 травня 2018 року.

Окрім того, суд зазначає, що у цій справі сам факт існування у позивача права на отримання пенсії не оспорюється сторонами та передбачено діючим законодавством. Суд враховує, що в силу положень статті 1 Протоколу №1 до Конвенції, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини вимоги щодо пенсії безперечно підпадають під дію цієї статті і вважаються майном, а майно, яке має особа-це конвенційне поняття права власності, та як абсолютне тлумачення, це те на що особа може розраховувати.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем не надано достатніх та переконливих доказів для припинення виплати пенсії позивачу, тому суд вважає таке втручання не виправданим з урахуванням вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Крім того, згідно ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд вважає недоведеною законність дій відповідача з припинення виплати пенсії позивачу з 01 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року.

Крім того, з урахуванням положень статті 9 КАС України, з метою повного захисту законних прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з огляду на таке.

Позивачем не заявлено позовних вимоги визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії, тому, задля належного захисту прав позивача суд вважає за необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати такі дії протиправними.

Суд констатує, що перерахунок пенсії за період з 01.03.2018 року по 31.05.2018 року, здійснений на виконання приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про порахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» не є спірною обставиною в рамках даної справи.

Відповідач не заперечує факту здійснення вказаного перерахунку.

Протягом розгляду справи відповідачем надано довідку про доходи пенсіонера від 14.11.2019 року № 308/03.1-11, відповідно до даних якої в вересні 2018 року позивачу нараховано до виплати доплату згідно постанови № 103 за період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року в розмірі 7 097,20 грн. та чергову пенсію в розмірі 2 339,15 грн. Проте виплачено в вересні 2018 року тільки суму пенсії 2 339,15 грн.

Суду не надано обгрутованих пояснень щодо причин невиплати вказаної доплати в вересні 2018 року, окрім того, потягом всього періоду розгляду справи відповідач наполягав, що вказана виплата була виплачена, і тільки на виконання Ухвали суду від 04 листопада 2019 року відповідачем будло надано інформацію з коректними та вірними даними.

З огляду на зазначене, Суд вважає достатньо підстав для задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості по доплаті до пенсії згідно перерахунку за період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року у розмірі 7 097,20 грн.

Суд також констатує, що сума заборгованості в розмірі 7 097, 20 грн. самостійно визнано відповідачем, а тому суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача виплатити вказану суму.

Приписами ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Позивачем сплачено суму судового збору в розмірі 768,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з тим, що судовий збір було сплачено позивачем, підлягаю стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області () судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 42-47, 72-77, 90, 94, 121, 122, 132, 133, 139, 143, 159-164, 168, 171, 173, 175, 179-181, 183, 192-194, 199, 205, 224, 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (місце знаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька області, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості по пенсії за період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості по пенсії за минулий час з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості по доплаті до пенсії згідно перерахунку за період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року у розмірі 7 097,20 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості по доплаті до пенсії у зв`язку з перерахуванням у період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року у розмірі 7 097,20 грн.

В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 06 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова