Справа № 520/10719/19
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
___________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 листопада 2019 р. № 520/10719/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Мухатаєвої М.А.,

за участі:

представника позивача - Тарасенко Д.Ю.,

представник відповідача - Білоконя С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський тепловозоремонтний завод" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 11, ) до Головного управління Державної податкової служби України в Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський тепловозоремонтний завод", (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 11) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- скасувати податкове повідомлення - рішення №7, винесене Головним управлінням ДПС у Харківській області 20 вересня 2019 р., в частині збільшення зобов`язання з податку на прибуток на суму 260417,48 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 65104,38 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення №7, винесене Головним управлінням ДПС у Харківській області 20 вересня 2019 р., в частині збільшення зобов`язання з податку на додану вартість на суму 768171,87 грн. та штрафні (фінансові) санкції на суму 192042,96 грн. ;

- вирішити питання щодо розподілу судових витрат: 19210,00 грн. судового збору та 50000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначив, що контролюючий орган здійснивши перевірку позивача у відповідному акті дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський тепловозоремонтний завод" (далі за текстом - ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод") занижено суму податку на прибуток, завищено податковий кредит та занижено податок на додану вартість. Зазначені порушення на думку контролюючого органу відбулися внаслідок нереальності господарських операцій між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кріон-Пласт" (далі за текстом - ТОВ "Кріон-Пласт"), Товариством з обмеженою відповідальністю "Аскаслія" (далі за текстом - ТОВ "Аскаслія"), Товариством з обмеженою відповідальністю "Панпія" (далі за текстом - ТОВ "Панпія"), Товариством з обмеженою відповідальністю "Олімпус торг" (далі за текстом - ТОВ "Олімпус торг"), Товариством з обмеженою відповідальністю "РоялГелексі" (далі за текстом - ТОВ "РоялГелексі"), Товариством з обмеженою відповідальністю "Акта Пром" (далі за текстом - ТОВ "Акта Пром"), Товариством з обмеженою відповідальністю "Сангрейд фін" (далі за текстом - ТОВ "Сангрейд фін"), Товариством з обмеженою відповідальністю "Будімекс плюс" (далі за текстом - ТОВ "Будімекс плюс") , Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейдком-торг" (далі за текстом - ТОВ "Трейдком-торг"). Позивач звертає увагу суду на те, що фінансово господарські операції між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" та контрагентами мають реальний характер, що підтверджується відповідними первинними документами, що містяться в матеріалах справи. Певні недоліки товарно-транспортних накладних не дають права для висновку суб`єкта владних повноважень щодо безтоварності господарських операцій. Спираючись на вищевикладене, позивач просив прийняті за результатами проведеної перевірки податкові повідомлення-рішення №7 від 20.09.2019 р. та №7 від 20.09.2019 р. скасувати, а позов - задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2019 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

У відзиві на позовну заяву, суб`єкт владних повноважень зауважив, що фактично позивачем здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з одержання товару та послуг, що є підставою для відмови у задоволення позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив, позивач повністю розписав хід господарських операцій позивача з кожним контрагентом в періоді, який перевірявся контролюючим органом.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що з наявних в матеріалах справи первинних документів неможливо встановити хто саме виконував послуги та неможливо встановити осіб (особу), яка приймала участь у наданні послуг на адресу позивача.

Представник позивача у судовому засіданні повністю позов підтримала, вказала на неправомірність дій контролюючого органу та зазначила, просила задовольнити адміністративний позов в повному обсязі

Представник відповідача проти позову заперечував, зазначив, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентами, які не мали можливості фактично здійснювати господарські операції, у зв`язку з відсутністю майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу або надання послуг. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 14.08.2019 р. №7750, 7751, 7753, виданих Головним управління ДФС у Харківській області, відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.п.78.1.1 п. 78.1, п. 78.2 ст. 78, п.82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, а також на підставі наказу ГУ ДФС у Харківській області від 13.08.2019 р. № 5713 суб`єктом владних повноважень в період з 14.08.2019 р. по 20.08.2019 р. було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод".

За результатами перевірки контролюючим органом було складено акт № 2936/20-40-14-21-08/32760126 від 27.08.2019 р. "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод", податковий номер 32760126, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 р. по 30.06.2019 р." (т. 1 а.с. 12 - 69).

Відповідно до висновків зазначеного вище акту перевірки № 2936/20-40-14-21-08/32760126 від 27.08.2019 р. контролюючим органом були встановлені наступні ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" порушення чинного податкового законодавства:

- п. 44.1 ст. 44 п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI зі змінами та доповненнями в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 275 192,00 грн., в тому числі за 2017 р. в сумі 102 526,00 грн., за 2018 р. в сумі 172 666,00 грн.;

- пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.п. 44.1 ст. 44, п. 198.1 п. 198.3, п. 196.6 ст.198, п. 201.7 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI зі змінами та доповненнями (зі змінами та доповненнями) в результаті чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість всього в сумі 784 588,00 грн., в тому числі: у вересні 2017 р. в сумі 145 394,00 грн., у листопаді 2017 р. в сумі 25 062,00 грн., у березні 2018 р. в сумі 11 660,00 грн., у червні 2018 р., в сумі 30 440,00 грн., у вересні 2018 р. в сумі 130 052,00 грн., у лютому 2019 р. в сумі 121 198,00 грн., у травні 2019 р. в сумі 320 782,00 грн., в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 784 588,00 грн., в тому числі: у вересні 2017 р. в сумі 145 394,00 грн., у листопаді 2017 р. в сумі 25 062,00 грн., у березні 2018 р. в сумі 11 660,00 грн., у червні 2018 р., в сумі 30 440,00 грн., у вересні 2018 р. в сумі 130 052,00 грн., у лютому 2019 р. в сумі 121 198,00 грн., у травні 2019 р. в сумі 320 782,00 грн.;

- п.п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI зі змінами та доповненнями (зі змінами та доповненнями) в результаті чого: - завищено податкові зобов`язання у лютому 2018 р. на суму ПДВ 16 416,00 грн.; - не нараховано податкові зобов`язання при реалізації товарів іншим особам на загальну суму у лютому 2018 р. на суму ПДВ 16 416,00 грн.;

- вимог пп. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI зі змінами та доповненнями, Наказу Міністерства Фінансів України № 4 від 13.01.2015 р. "Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1 ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку" податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1 ДФ) надано з недостовірними даними;

- вимог п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI зі змінами та доповненнями. (т. 1 а.с. 55).

На підставі висновків, викладених в акті перевірки № 2936/20-40-14-21-08/32760126 від 27.08.2019 р. контролюючим органом були складені наступні податкові повідомлення-рішення (далі за текстом - ППР):

- ППР № 7 від 20.09.2019 р., яким за порушення п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України, позивачу була нарахована сума штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн. (т. 1 а.с. 76);

- ППР № 7 від 20.09.2019 р., яким позивачу з податку на додану вартість було збільшено суму податкового зобов`язання на 784 588,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 196 147,00 грн. (т. 1 а.с. 77);

- ППР № 7 від 20.09.2019 р., яким позивачу з податку прибуток приватних підприємств було збільшено суму податкового зобов`язання на 275 192,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 98 798,00 грн. (т. 1 а.с. 78).

Позивач зазначає, що із порушеннями, які встановлені контролюючим органом між позивачем та Приватним підприємством "Автоторг7" погоджується в повному обсязі. Таким чином, спірна сума з податку на прибуток складає суму 260417,48 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 65104,38 грн., а з податку на додану вартість - 768171,87 грн. та штрафні (фінансові) санкції на суму 192042,96 грн.

Суд зазначає, що позивач скористався процедурою досудового оскарження. Так, ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" на адресу Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області були направлені заперечення від 06.09.2019 р. до акту перевірки № 2936/20-40-14-21-08/32760126 від 27.08.2019 р., в яких позивач просив врахувати доводи викладені в запереченнях та врахувати їх при винесені рішення про визначення грошових зобов`язань ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" (т. 1 а.с. 70 - 72). Листом № 1450/10/20-40-05-17-10 від 17.09.2019 р. контролюючий орган повідомив позивача про те що за результатами розгляду заперечень від 06.09.2019 р. було прийнято рішення залишення без змін висновків, наведених в акті перевірки № 2936/20-40-14-21-08/32760126 від 27.08.2019 р. (т.1 а.с. 73 - 75).

Не погодившись із рішенням контролюючого органу позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, визначення компетенції контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з п. 44.1 та 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу. Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

За правилами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Пункт 135.1 статті 135 Податкового кодексу України встановлює, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Таким чином, фінансовий результат до оподаткування та, відповідно, база оподаткування податком на прибуток, визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, що визначає принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності, що не суперечать міжнародним стандартам; міжнародні стандарти фінансової звітності (далі - міжнародні стандарти) - прийняті Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку документи, якими визначено порядок складання фінансової звітності; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлює, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Дотримуючись вимог чинного законодавства для здійснення своєї господарської діяльності між Позивачем та контрагентами були укладені договори та здійснені відповідні господарські операції.

Судом встановлено, що між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" (покупець) та ТОВ "Кріон Плас" (продавець) був укладений договір № 77 від 28.08.2017 р., відповідно до якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця "запасні частини", кількість, асортимент і загальна вартість яких встановлена в специфікаціях до цього Договору, що є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити запасні частини в розмірі, порядку і в терміни, встановлені в Специфікаціях. Відповідно до п.2.1 договору № 77 від 28.08.2017 р. запасні частини, що постачаються за даним Договором, оплачуються за ціною, зазначеною в специфікації до договору. Загальна сума договору визначається сумою специфікації, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Так на виконання умов договору сторонами була укладена специфікація № 1 від 28.08.2017 р., відповідно до якої продавець поставив, а покупець прийняв і оплатив товар - гільзу циліндру 10Д100М.01.001сб у кількості 13шт. Загальна вартість товару становить 368 160,00 у т.ч. з урахуванням ПДВ у розмірі 61 360,00 грн.

Відповідно до п. 3.2 зазначеного вище договору факт передачі запасних частин покупцеві оформляється сторонами шляхом підписання видаткової накладної, яка підписується сторонами у момент передачі-приймання товару. Моментом переходу права власності на запасні частини від постачальника до покупця вважається дата підписання видаткової накладної. Оскільки видаткова накладна використовується для обліку товарно-матеріальних цінностей та є документом первинного обліку відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1990 р. № 996-ХІV, то на виконання приписів закону та зазначеного пункту договору поставки, сторонами була укладена видаткова накладна № 873 від 18.09.2017 р., відповідно до якої позивач придбав у ТОВ "Кріон Плас" товар, зазначений у специфікаціях, на загальну суму 368 160,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ - 61 360,00 грн.

Щодо транспортування Товару, то слід звернути увагу на приписи п. 3.1. договору № 77 від 28.08.2017 р., в яких зазначено, що поставка запасних частин здійснювалася на умовах EXW (cамовивіз) зі складу продавця покупцем.

Факт транспортування товару, зазначеного в специфікаціях до договору № 77 від 28.08.2017 р. підтверджує товарно-транспортна накладна № 1/18.09.2017 р. від 18.09.2017 р., в якій зазначено, що товар, визначений в специфікації до договору навантажувався в Донецькій області та розвантажувався в м. Харкові. Автомобільний перевізник: ФОП ОСОБА_1 . Автомобіль Форд НОМЕР_1.

На підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі ціни товару, зазначеного в специфікаціях до договору поставки № 77 від 28.08.2017 р. за відповідною господарською операцією була складена податкова накладна № 873 від 18.09.2017 р., відповідно до відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму коштів у розмірі 368 160,00 грн., у тому числі з урахуванням ПДВ на суму 61 360,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до вимог чинного податкового законодавства, зазначена податкова накладна була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними документами.

Зміна майнового стану позивача вбачається із розрахунків за відповідний період, а також із платіжного доручення, які містяться в матеріалах справи.

Пунктом 8.1. договору поставки № 77 від 28.08.2017 р., визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 р. Якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення терміну дії договору не повідомить іншу сторону і письмовій формі про свій намір розірвати договір, його термін автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік.

Таким чином, аналізуючи вищенаведену господарську операцію між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" та ТОВ "Кріон Плас" суд приходить до висновку про її реальність.

Судом встановлено, що між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" (покупець) та ТОВ "Аскалія" (продавець) був укладений договір № 30/08 від 30.08.2017 р., відповідно до якого постачальник зобов`язується на умовах та в порядку, що визначені цим договором передати покупця товар, а покупець зобов`язується на умовах та в порядку, що визначені цим договором оплатити та прийняти товар.

Відповідно до п. 2 договору № 30/08 від 30.08.2017 р. товар, що постачається за даним договором оплачується за ціною, зазначеною в специфікації до договору. Ціни розуміються на умовах FCA - склад продавця, згідно INCOTERMS-2010, якщо інше не зазначено в специфікаціях до цього договору. Загальна сума договору визначається сумою специфікацій, які є невід`ємною частиною цього договору.

Так на виконання умов договору сторонами була укладена специфікація № 1 від 30.08.2017 р., відповідно до якої продавець поставив, а покупець прийняв і оплатив товар зазначений в специфікації. Загальна вартість товару становить 504 196, 32 грн. у т.ч. з урахуванням ПДВ у розмірі 84 032,72 грн.

Моментом переходу права власності на товар від постачальника до покупця вважається дата підписання видаткової накладної. Оскільки видаткова накладна використовується для обліку товарно-матеріальних цінностей та є документом первинного обліку відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1990 р. № 996-ХІV, то на виконання приписів закону та зазначеного пункту договору поставки, сторонами були укладені наступні видаткові накладні:

- видаткова накладна № 6 від 01.09.2017 р., відповідно до якої позивач придбав у ТОВ "Аскалія" товар зазначений у специфікації на загальну суму 93 480,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ - 15 580,00 грн.;

- видаткова накладна № 50 від 02.09.2017 р., відповідно до якої позивач придбав у ТОВ "Аскалія" товар зазначений у специфікації на загальну суму 191 760,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ - 31 960,00 грн.;

- видаткова накладна № 157 від 04.09.2017 р., відповідно до якої позивач придбав у ТОВ "Аскалія" товар зазначений у специфікації на загальну суму 51 372,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ - 8 562,00 грн.;

- видаткова накладна № 258 від 06.09.2017 р., відповідно до якої позивач придбав у ТОВ "Аскалія" товар зазначений у специфікації на загальну суму 71 976,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ - 11 996,00 грн.;

- видаткова накладна № 311 від 07.09.2017 р., відповідно до якої позивач придбав у ТОВ "Аскалія" товар зазначений у специфікації на загальну суму 22 377,60 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ - 3 729,60 грн.;

- видаткова накладна № 1052 від 22.09.2017 р., відповідно до якої позивач придбав у ТОВ "Аскалія" товар зазначений у специфікації на загальну суму 17 473,92 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ - 2 912,32 грн.

Щодо транспортування Товару, то слід звернути увагу на приписи п. 3 договору № 30/08 від 30.08.2017 р., де зазначено, що датою поставки та передачі товару покупцю є дата зазначена в товарно-супровідних документах. Факт транспортування товару, зазначеного в специфікації до договору № 30/08 від 30.08.2017 р. підтверджують наступні товарно-транспортні накладні (далі за текстом - ТТН):

- ТТН № 1/02.09.2017 р. від 02.09.2017 р., відповідно до якої пунктом навантаження є Донецька обл., м. Маріуполь, а пунктом розвантаження - м. Харків. Автомобільний перевізник - ФОП ОСОБА_1 . Автомобіль - Форд НОМЕР_1;

- ТТН № 1/05.09.2017 р. від 05.09.2017 р., відповідно до якої пунктом навантаження є Донецька обл., м. Маріуполь, а пунктом розвантаження - м. Харків. Автомобільний перевізник - ФОП ОСОБА_1 . Автомобіль - Форд НОМЕР_1;

- ТТН № 1/07.09.2017 р. від 07.09.2017 р., відповідно до якої пунктом навантаження є Донецька обл., м. Маріуполь, а пунктом розвантаження - м. Харків. Автомобільний перевізник - ФОП ОСОБА_1 . Автомобіль - Форд НОМЕР_1;

- ТТН № 1/22.09.2017 р. від 22.09.2017 р., відповідно до якої пунктом навантаження є Донецька обл., м. Маріуполь, а пунктом розвантаження - м. Харків. Автомобільний перевізник - ФОП ОСОБА_1 . Автомобіль - Форд НОМЕР_1.

На підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі ціни товару, зазначеного в специфікаціях до договору № 30/08 від 30.08.2017 р. за відповідною господарською операцією були складені наступні податкові накладні:

- податкова накладна № 6 від 01.09.2017 р., на загальну суму 93 480,00 грн. у т.ч. з урахуванням ПДВ у сумі 15 580,00 грн.;

- податкова накладна № 50 від 02.09.2017 р., на загальну суму 191 760,00 грн. у т.ч. з урахуванням ПДВ у сумі 31 960,00 грн.;

- податкова накладна № 175 від 04.09.2017 р. на загальну суму 51 372,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ у сумі 8 562,00 грн.;

- податкова накладна № 207 від 05.09.2017 р. на загальну суму 55 764,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ у сумі 9 294,00 грн.;

- податкова накладна № 258 від 06.09.2017 р. на загальну суму 71 976,00 грн. у т.ч. з урахуванням ПДВ у сумі 11 996,00 грн.;

- податкова накладна № 1052 від 22.09.2017 р. на загальну суму 17 473,92 грн. у т.ч. з урахуванням ПДВ у сумі 2 912,32 грн.;

- податкова накладна №311 від 07.09.2017 р. на загальну суму 22 377,60 грн. у т.ч. з урахуванням ПДВ у сумі 3 729,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до вимог чинного податкового законодавства, зазначені податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними документами.

Зміна майнового стану позивача вбачається із розрахунків за відповідний період, а також із платіжного доручення, які містяться в матеріалах справи.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 р. Якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення терміну дії договору не повідомить іншу сторону і письмовій формі про свій намір розірвати договір, його термін автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік.

Таким чином, аналізуючи вищенаведену господарську операцію між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" та ТОВ "Аскалія" суд приходить до висновку про її реальність.

Судом встановлено, що між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" (Замовник) та ТОВ "Панпія" (Виконавець) був укладений договір про надання послуг № 21 від 05.03.2018 р., відповідно до якого за завданням замовника виконавець надає послуги в обсязі та на умовах визначених цим Договором. За цим договором виконавець надає такі послуги: - зборка кришки циліндра 7-6Д49.78спч (5Д49.78спч) в кількості 1 шт.

Відповідно до п. 2 зазначеного договору ціна та послуги по зборці кришки циліндра 7-6Д49.78спч (5Д49.78спч) становить 17160,00 грн., в т.ч. з ПДВ у сумі 2860,00 грн.

Відповідно до п. 4 договору № 21 від 05.03.2018 р., надання послуг за цим Договором підтверджується підписанням актом надання послуг.

Враховуючи умови договору та законодавчі приписи, суд звертає увагу на те, що оскільки видаткова накладна використовується для обліку товарно-матеріальних цінностей та є документом первинного обліку відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1990 р. № 996-ХІV, то на виконання приписів закону та зазначеного пункту договору, сторонами була укладена видаткова накладна № 1/07.03 від 07.03.2018 р., відповідно до якої ТОВ "Панпія" отримало від позивача запчастини в асортименті та кількості зазначених в договорі надання послуг № 21 від 05.03.2018 р.

Факт транспортування запчастин зазначених в договорі № 21 від 05.03.2018 р. підтверджується ТТН № 1/07.03.2018 р. від 07.03.2018 р., відповідно до якої транспортування здійснювалося автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_1 із застосуванням автомобіля OPEL НОМЕР_2. Пункт навантаження: м. Харків, пункт розвантаження: м. Бровари.

Виконавець прийняв, а замовник передав товарно-матеріальні цінності наведені в акті приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей від 07.03.2018 р.

На підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі ціни товару за відповідною господарською операцією була складена податкова накладна № 13 від 13.03.2018 р., відповідно до якої загальна вартість послуг становила 17 160,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ у сумі 2 860,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до вимог чинного податкового законодавства, зазначена податкова накладна була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними документами.

Актом № 13 від 13.03.2018 р. підтверджено факт передачі виконавцем послуг із зборки кришки циліндру. Загальна вартість наданих послуг становить 17 160,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ у сумі 2 860,00 грн.

Також враховуючи витрати, які були супутніми при наданні послуг, сторонами був складений акт від 13.03.2018 р. витрат давальницьких матеріалів по договору № 21 від 05.03.2018 р.

Факт транспортування зібраної кришки циліндру підтверджується ТТН № 1/13.03.2018 р. від 13.03.2018 р., відповідно до якої транспортування здійснювалося автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_1 із застосуванням автомобіля OPEL НОМЕР_2. Пункт навантаження: м. Бровари, пункт розвантаження: м. Харків.

Зміна майнового стану позивача вбачається із розрахунків за відповідний період, а також із платіжного доручення, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, аналізуючи вищенаведену господарську операцію між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" та ТОВ "Панпія" суд приходить до висновку про її реальність.

Судом встановлено, що між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" (покупець) та ТОВ "Олімпус Торг" (постачальник) був укладений договір № 1-04 від 01.04.2019 р., відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити і передати у зумовлені строки у власність покупцю певну продукцію, надалі товар, відповідно до специфікації, які є невід`ємними частинами договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору.

Відповідно до п. 2 зазначеного договору постачальник поставляє товар покупцю за цінами, що визначені у специфікаціях, що є невід ємною частиною договору.

Так на виконання умов договору № 1-04 від 01.04.2019 р. сторонами була укладена специфікація № 1 від 22.04.2019 р., відповідно до якої виконавець виконує ремонт колісних пар тепловоза ТЕ10М №2535 УЖДТ у кількості 3 шт. та вартістю з урахуванням ПДВ - 163 500,00 грн., ТЕ10М №2538 УЖДТ у кількості 1шт. та вартістю з урахуванням ПДВ - 54 500,00 грн.

Окрім того, між зазначеними сторонами був укладений договір № 10.05 про надання послуг від 10.05.2019 р., відповідно до якого виконавець зобов`язується виконати послуги, відповідно до специфікації, які є невід`ємними частинами Договору, а Замовник зобов`язується прийняти ці послуги та своєчасно здійснити оплату відповідно до умов даного договору.

Так, на виконання умов договору сторонами була укладена специфікація № 1 від 10.05.2019 р. відповідно до якої виконавець виконує, а замовник приймає і оплачує послуги визначені в специфікації.

На підтвердження сплати сум податку на додану вартість за відповідною господарською операцією була складені наступні податкові накладні:

- податкова накладна № 71 від 02.05.2019 р., відповідно до відповідно до якої сума коштів, що підлягає сплаті становить 321 048 грн., у тому числі з урахуванням ПДВ на суму 53 508,00 грн.;

- податкова накладна № 72 від 02.05.2019 р., відповідно до відповідно до якої сума коштів, що підлягає сплаті становить 214 992,00 грн., у тому числі з урахуванням ПДВ на суму 35 832,00 грн.;

- податкова накладна № 73 від 13.05.2019 р., відповідно до відповідно до якої сума коштів, що підлягає сплаті становить 261 600,00 грн., у тому числі з урахуванням ПДВ на суму 43 600,00 грн.;

- податкова накладна № 74 від 14.05.2019 р., відповідно до відповідно до якої сума коштів, що підлягає сплаті становить 144 000,00 грн., у тому числі з урахуванням ПДВ на суму 120 000,00 грн.;

Суд зазначає, що відповідно до вимог чинного податкового законодавства, зазначена податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними документами.

Надання зазначених послуг підтверджується відповідним актом надання послуг № 73 від 13.05.2019 р.

Оскільки видаткова накладна використовується для обліку товарно-матеріальних цінностей та є документом первинного обліку відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1990 р. № 996-ХІV, то на виконання приписів закону та пунктів договору між сторонами були укладені наступні видаткові накладні:

- видаткова накладна № 8 від 14.05.2019 р., відповідно до якої ТОВ "Олімпус торг" постачає позивачу товар у кількості 20 шт.;

- видаткова накладна № 71 від 02.05.2019 р., відповідно до якої ТОВ "Олімпус торг" постачає позивачу товар у кількості 3 шт. та 6 шт.;

- видаткова накладна № 72 від 02.05.2019 р., відповідно до якої ТОВ "Олімпус торг" постачає позивачу товар у кількості 3 шт.

Суд наголошує на тому, що актом надання послуг № 74 від 14.05.2019 р. сторони підтвердили, що виконавцем були виконані роботи загальна вартість яких становить 144 000,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ у сумі 24 000,00 грн.

Факт транспортування товару, зазначеного в специфікаціях до зазначених договорів, укладених з ТОВ "Олімпус торг" підтверджується ТТН №1/02.05.2019 від 02.05.2019 р., відповідно до якої товар навантажувався в м. Маріуполь та розвантажувався в м. Харків. Автомобільний перевізник: ФОП ОСОБА_1 . Автомобіль OPEL НОМЕР_2.

Зміна майнового стану позивача вбачається із розрахунків за відповідний період, а також із платіжного доручення, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, аналізуючи вищенаведену господарську операцію між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" та ТОВ "Олімпус Торг" суд приходить до висновку про її реальність.

Судом встановлено, що між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" (покупець) та ТОВ "Роял Гелексі" (постачальник) було укладено договір № 19-04-01 від 01.04.2019 р., відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у свою власність та оплатити товар, асортимент, кількість, ціна (вартість) та терміни поставки якого визначаються в специфікаціях, які підписуються сторонами і є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 2 зазначеного договору ціна товару, що постачається за цим Договором, визначена сторонами у специфікації. Розрахунок здійснюється в безготівковій формі. Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягала сплаті, поступає на розрахунковий рахунок постачальника.

Так, на виконання умов договору сторонами були укладені наступні специфікації:

- специфікація № 1 від 01.04.2019 р., в якій визначено товар загальна вартість якого становить 1 235 952,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ у сумі - 205 992,00 грн.

- специфікація № 2 від 14.05.2019 р., в якій визначено товар загальна вартість якого становить 745 452,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ у сумі - 124 242,00 грн.

Окрім того, суд зазначає що між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" (замовник) та ТОВ "Роял Гелексі" (виконавець) було укладено договір № 19-05-07 від 07.05.2019 р., відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується надати послуги замовнику, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги, перелік яких визначається в специфікаціях, які підписуються сторонами і є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до умов зазначеного договору ціна послуг, що надаються за цим Договором, визначена сторонами у специфікації. Так та виконання умов договору сторонами була укладена специфікація № 1 від 07.05.2019 р., загальна вартість яких становить 108 000,00 грн. у т.ч. з урахуванням ПДВ - 18 000,00 грн.

Факт транспортування зазначеного в специфікаціях товару підтверджується наступними ТТН:

- ТТН №1/16.05.2019 р. від 16.05.2019 р., відповідно до якої товар навантажувався в м. Маріуполь та розвантажувався в м. Харків. Автомобільний перевізник: ФОП ОСОБА_1 Автомобіль OPEL НОМЕР_2;

- ТТН №1/17.05.2019 р. від 17.05.2019 р., відповідно до якої товар навантажувався в м. Маріуполь та розвантажувався в м. Харків. Автомобільний перевізник: ФОП ОСОБА_1 . Автомобіль OPEL НОМЕР_2.

На підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі ціни товару, зазначеного в специфікаціях за відповідною господарською операцією були складені наступні податкові накладні:

- податкова накладна № 86 від 16.05.2019 р., відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 432 000,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ - 72 000,00 грн.;

- податкова накладна № 87 від 16.05.2019 р., відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 92652,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ - 15442, 00грн.;

- податкова накладна № 88 від 17.05.2019 р., відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 220800, 00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ - 36800,00 грн.;

- податкова накладна № 89 від 23.05.2019 р., відповідно до якої було поставлено товар на загальну суму 129600,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ - 21600, 00грн.

Суд зазначає, що відповідно до вимог чинного податкового законодавства, зазначені податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними документами.

Транспортування ТМЦ здійснювалось перевізником ФОП ОСОБА_1 згідно ТТН № 1/16.05.2019 від 16.05.2019 р. та ТТН № 1 17.05.2019 від 17.05.2019 р.

Вісь та колесо зубчасте пружне були використані при виробництві колісних пар для продажу підприємству ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" (податковий номер 24432974) згідно договору поставку № 415 від 26.02.2019р.

Вісь важеля та важіль були використані при зборці кришки циліндра для продажу підприємству ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" (податковий номер 24432974) згідно договору поставку № 3135 від 31.10.2017 р.

Суд зазначає, що факт наявності продукції та її подальшої поставки Відповідач в акті перевірки визнає.

Зміна майнового стану позивача вбачається із розрахунків за відповідний період, а також із платіжного доручення, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, аналізуючи вищенаведену господарську операцію між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" та ТОВ "Роял Гелексі" суд приходить до висновку про її реальність.

Між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" та ТОВ "Акта Пром" укладено наступні договори: договір поставки № КП-3 від 21.01.2019 р., до договору складено специфікацію №1 від 21.01.2019 та специфікацію № 2 від 15.02.2019 р., згідно яких на адресу позивача були виписані наступні видаткові та податкові накладні:

- видаткова накладна № 1 від 01.02.2019 р. на загальну суму 86460,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ 14410,00 грн.,

- видаткова накладна № 48 від 12.02.2019 р. на загальну суму 93648, 00грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ 15608,00 грн.,

- видаткова накладна № 58 від 18.02.2019 р. на загальну суму 4400, 00грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ 26400,00 грн.,

- видаткова накладна № 160 від 18.02.2019 р. на загальну суму 27390, 00грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ 164340,00 грн.,

- видаткова накладна № 161 від 27.02.2019 р. на загальну суму 27390,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ 164340,00 грн.,

ТОВ "Акта Пром" на поставлені товари виписано наступні податкові накладні, які включено ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" до Декларацій з податку на додану вартість в наступних податкових періодах:

- податкова накладна № 1 від 01.02.2019 р. на загальну суму 86460,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ 14410,00 грн.,

- податкова накладна № 48 від 12.02.2019 р. на загальну суму 93648, 00грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ 15608,00 грн.,

- податкова накладна № 58 від 18.02.2019 р. на загальну суму 4400, 00грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ 26400,00 грн.,

- податкова накладна № 160 від 18.02.2019 р. на загальну суму 27390, 00грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ 164340,00 грн.,

- податкова накладна № 161 від 27.02.2019 р. на загальну суму 27390,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ 164340,00 грн.,

Суд зазначає, що відповідно до вимог чинного податкового законодавства, зазначені податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними документами.

Транспортування ТМЦ здійснювалось перевізником ФОП ОСОБА_1 згідно товарно-транспортних накладних № 1/01.02.2019 від 01.02.2019 р., № 1/12.02.2019 від 12.02.2019 р., № 1/18.02.2019 від 18.02.2019 р., № 1/22.02.2019 від 22.02.2019 р., № 1/27.02.2019 від 27.02.2019 р.

Оплата за поставлені товари здійснена в повному обсязі через поточний рахунок в банку в сумі 535188 грн. Платіжне доручення від 18.04.2019 р. № 722, платіжне доручення від 25.04.2019р. № 736, платіжне доручення від 26.04.2019 р. № 744, платіжні доручення від 06.05.2019 р. № 757 та № 758.

Вісь важеля та важіль були використані при зборці кришки циліндра для продажу підприємству ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" (податковий номер 24432974) згідно договору поставку № 3135 від 31.10.2017р.

Судом встановлено, що між зазначеними контрагентами було укладено договір № КР-8 від 29.01.2019 р., до договору складено специфікацію №1 від 29.01.2019 р., згідно якої на користь позивача були надані послуги, про що був виписаний наступний акт надання послуг та податкова накладна, які містяться в матеріалах справи.

Також позивач передав для надання послуг форсунку Д50.17.1сб в кількості 200 штук на адресу ТОВ "Акта Пром" , а ТОВ "Акта Пром" повернув форсунку Д50.17.1сб в кількості 200 штук на адресу позивача. На підтвердження цього були складені акт прийому-передачі від 01.02.2019 р. та акт прийому-передачі від 05.02.2019 р.

Оплата за надані послуги здійснена в повному обсязі через поточний рахунок в банку в сумі 192000,00 грн. платіжне доручення від 06.05.2019 р. № 758.

Вище зазначені послуги були використані при виконанні робіт з виготовлення продукції з давальницької сировини № 29/05 від 29.05.2018р. укладеного між позивачем та ТОВ "НВП "Електропривід-ЛТД".

Таким чином, аналізуючи вищенаведену господарську операцію між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" та ТОВ "Акта Пром" суд приходить до висновку про її реальність.

Між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" та ТОВ "Сангрейд Фін" укладено договір про надання послуг від 26.03.2018 р. № 26-03-18. На виконання вищевказаного договору на користь ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" були надані послуги, про що був складений наступний акт надання послуг № 7 від 29.03.2018 р. та податкова накладна № 7 від 29.03.2018 р., на загальну суму 52800,00 грн. у т.ч. з урахуванням ПДВ у сумі 8800,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до вимог чинного податкового законодавства, зазначені податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними документами.

Надання послуг здійснювалось з давальницької сировини, про що були складені Акт-приймання передачі ТМЦ від 26.03.2018 р. та Акт про витрату матеріалів від 29.03.18 р.

Оплата за поставлені товари здійснена в повному обсязі через поточний рахунок в банку в сумі 52800,00 грн. за платіжним дорученням від 49.04.2018 р. № 225.

В подальшому кришка циліндра була продана підприємству ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" згідно договору поставку № 3135 від 31.10.2017р.

Таким чином, аналізуючи вищенаведену господарську операцію між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" та ТОВ "Сангрейд Фін" суд приходить до висновку про її реальність.

Між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" та ТОВ "Будімпекс плюс" договір поставки від 15.11.2017 р. №1511.

На виконання вищевказаного договору на адресу ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" було проставлено продукцію, про що виписані наступні видаткова та податкова накладні:

- видаткова накладна № 212 від 16.11.2017 р.

На підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі ціни товару, зазначеного в специфікаціях за відповідною господарською операцією була складена наступна податкова накладна № 1212 від 16.11.2017 р., загальна сума становить 51876,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ - 8646,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до вимог чинного податкового законодавства, зазначені податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними документами.

Транспортування ТМЦ здійснювалось перевізником ФОП ОСОБА_1 згідно товарно-транспортною накладною № 1/16.11.2017 від 16.11.2017 р.

Оплата за поставлені товари здійснена в повному обсязі через поточний рахунок в банку в сумі 51876,00 грн. за платіжним дорученням від 29.01.2018 № 137.

Вище зазначені ТМЦ були придбані для перепродажу за договором поставки № 250 від 11.10.2017р. укладеного з ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ".

Таким чином, аналізуючи вищенаведену господарську операцію між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" та ТОВ "Будімпекс плюс" суд приходить до висновку про її реальність.

Між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" та ТОВ "Трейдком-Торг" суд укладено договір поставки від 15.06.20187 р. № 2/15-06. На виконання вищевказаного договору на адресу ТОВ «Харківський ТРЗ» було поставлено продукцію та виписані наступні видаткові:

- видаткова накладна № 99 від 17.09.2018 р.,

- видаткова накладна № 77 від 06.09.2018 р.,

- видаткова накладна № 76 від 03.09.2018 р.,

- видаткова накладна № 40 від 21.06.2018 р.

На підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі ціни товару, зазначеного в специфікаціях за відповідною господарською операцією була складена наступна податкова накладна

- податкова накладна № 99 від 17.09.2018 р., на загальну суму 236640,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ у сумі 39440,00 грн.

- податкова накладна № 77 від 06.09.2018 р., на загальну суму 214992,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ у сумі 35832,00 грн.

- податкова накладна № 76 від 03.09.2018 р., на загальну суму 328680,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ у сумі 54780,00 грн.

- податкова накладна № 40 від 21.06.2018 р. ., на загальну суму 182640,00 грн., у т.ч. з урахуванням ПДВ у сумі 30440,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до вимог чинного податкового законодавства, зазначені податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними документами.

Транспортування ТМЦ здійснювалось перевізником ФОП ОСОБА_1 згідно товарно-транспортних накладних № 1/21.06.2018 від 21.06.2018, №1/03.09.2018 від 03.09.2018 р., № 1/06.09.2018 від 06.09.2018 р., 1/17.09.2018 від 17.09.2018 р.

Оплата за поставлені товари здійснена в повному обсязі через поточний рахунок в банку в сумі 962952,00 грн. за платіжними дорученнями від 19.07.2018 р. № 319 та від 29.10.2018 р. №478.

В подальшому пари колісні були продані підприємству ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" (податковий номер 24432974) згідно договору поставку № 3135 від 31.10.2017р.

Таким чином, аналізуючи вищенаведену господарську операцію між ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" та ТОВ "Трейдком-Торг" суд приходить до висновку про її реальність.

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Статтею 9 зазначеного Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Порядок формування податкового кредиту визначено ст. 198 ПК України. Пунктом 198.1. ст. 198 ПК України встановлено, що право платника на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів.

Датою виникнення такого права на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2. ст. 198 ПК України).

До податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6. ст. 198 ПК України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг, які відображені в податкових накладних, із метою їх використання в господарській діяльності. Такий факт був підтверджений відповідними документами.

Окрім того, Верховний Суд в постанові від 24.04.2018 р. по справі № 808/1077/17, вказав що «…об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід незалежно від форми його отримання. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій із придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції».

Всупереч чинному законодавству та правовій позиції Верховного Суду, контролюючий орган базував свої висновки про визнання нереальними господарські операції з між позивачем та контрагентами на підставі податкової інформації.

Таким чином, контролюючий орган не проводив документальні перевірки ані контрагентів-постачальників Позивача, а ні його покупців, позаяк висновки про нереальність операцій ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені посиланнями на будь-які первинні документи.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду по справі К/9901/2558/18 від 16.01.2018, де вказано: «..акти про результати проведення податкових перевірок контрагентів позивача не доводять обставин, з якими відповідач пов`язує висновки акту перевірки позивача та прийняті на підставі нього спірних податкових повідомлень рішень. Твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з Позивачем..».

Така ж сама правова позиція висловлена й Європейським Судом з прав людини. Зокрема, у справах «Інтерсплав проти України», «БУЛВЕС» АД проти Болгарії», «Бізнес Суппорт центр проти Болгарії», «Сєрков проти України», «Рисовський проти України». Європейський Суд з прав людини зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності. Згідно п.36.5 ст.36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Таким чином Податковим кодексом України та судовою практикою закріплено принцип індивідуалізації відповідальності платника податків.

Як вбачається з аналізу складеного контролюючим органом акту перевірки, останнім не було наведено жодних доказів того, що на момент проведення господарських операцій контрагенти позивача були фіктивними підприємств; вчиняли порушення в сфері оподаткування, документували безтоварні операції з метою формування фіктивного податкового кредиту для інших суб`єктів господарювання, та укладали нікчемні правочини, які завідомо порушують публічний порядок та суперечать інтересам держав і суспільства. Також контролюючим органом не наведено жодних суттєвих порушень форми чи змісту первинних документів.

Суд зазначає, що розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст. 134 КАС України.

Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Частинами 3-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У пункті 269 Рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що представник позивача представляв інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський тепловозоремонтний завод" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 11, ). Так, між сторонами був укладений договір № 30/05/19 від 30.05.2019 р. (т.1 а.с. 210 - 211).

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних із сплатою професійної допомоги представником позивача надано до суду додаток № 2, в якому зазначено, що сторони погодили наступну вартість послуг:

- 10 000,00 грн. - у випадку задоволення заперечень на акт в повному обсязі;

- 50 000,00 грн. - у випадку залишення акту без змін та необхідності судового оскарження податкових повідомлень-рішень;

- 25 000, 00 грн. - протягом 5 робочих днів з дня відповідного позову до суду;

- 25 000, 00 грн. протягом 5 робочих днів з дня набрання законної сили рішення по справі про оскарження відповідних податкових повідомлень-рішень. (т. 1 а.с. 212).

Також між позивачем та представником позивача був складений ордер. В справі містяться документи, які підтверджують повноваження представника позивача, акт приймання-передачі наданих послуг та платіжне доручення № 289, яким підтверджується сплата 25 000,00 грн. та рахунок-фактура № 17/10/19 ( т. 1 а.с. 213-220).

Дослідивши подану заяву із розрахунком витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, адвокат Тарасенко Д.Ю. брала участь у 2 судових засіданнях, а саме: 21.11.2019 р. тривалістю 23 хв. та 28.11.2019 р. тривалістю 1 год. 2 хв.

Суд вважає, що право позивача на компенсацію понесених витрат на правову допомогу не є абсолютним та може бути обмеженим з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Слід підкреслити, що для обґрунтування суми витрат на професійну правничу допомогу адвокат посилається на рішення обласної Ради адвокатів, яким встановлено рекомендовану (мінімальну) ставку адвокатського гонорару за годину роботи, тобто намагається підвести під розрахунок певну нормативну основу. Однак, такий розрахунок не міститься, ані в договорі та доданих до нього документах, ані в письмових поясненнях щодо витрат на професійну правничу допомогу (т.2 а.с. 137- 138).

Враховуючи положення статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме те, що відшкодування витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, витраченим адвокатом на участь у судових засіданнях та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає, що визначений в заяві розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в частині розрахунку витрат на час участі у судових засіданнях є необґрунтованим.

Отже, заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката за представництво інтересів позивача в суді у розмірі 50000,00 грн. не є співмірним із обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на участь у судових засіданнях, у зв`язку з чим, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку має бути зменшений до 15 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката на користь позивача.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський тепловозоремонтний завод" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 11, ) до Головного управління Державної податкової служби України в Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення №7, винесене Головним управлінням ДПС у Харківській області 20 вересня 2019 р., в частині збільшення зобов`язання з податку на прибуток на суму 260417,48 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 65104,38 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення №7, винесене Головним управлінням ДПС у Харківській області 20 вересня 2019 р., в частині збільшення зобов`язання з податку на додану вартість на суму 768171,87 грн. та штрафні (фінансові) санкції на суму 192042,96 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський тепловозоремонтний завод" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 11, ) судові витрати у розмірі 19210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень) та витрати на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України в Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09.12.2019 р.

Суддя Н.А. Полях