Справа № 540/598/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/598/19
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

при секретарі Жигайлової О.Е.

за участю апелянта ОСОБА_1 ,

представників відповідача Суптелі А.В.,

представників Верещак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року, ухвалене в порядку письмового провадження у м.Херсоні за правилами спрощеного позовного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльність (дії) та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просить визнати протиправною бездіяльність (дії) Управління Служби безпеки України в Херсонській області щодо відмови у наданні відпустки за 2016р. (45 діб), 2017р. (45 діб), 2018р. (45 діб), 2019р. (45 діб) та зобов`язати УСБУ в Херсонській області надати полковнику ОСОБА_1 відпустки за 2016р. (45 діб), 2017р. (45 діб), 2018р. (45 діб), 2019р. (45 діб) з виплатою до відпустки матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач має гарантоване законодавством право на отримання невикористаних щорічних відпусток за 2016-2019р.р. та виплату до цих відпусток допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Управління Служби безпеки України в Херсонській області у наданні ОСОБА_1 щорічної основної відпустки за 2019 рік та виплаті допомоги на оздоровлення до відпустки у розмірі місячного грошового забезпечення. Зобов`язано Управління Служби безпеки України в Херсонській області надати ОСОБА_1 щорічну основну відпустку за 2019 рік та нарахувати і виплатити допомогу на оздоровлення за 2019 рік у розмірі місячного грошового забезпечення. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у позові та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позову в повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначається, що судом не надано належної оцінки доводами позивача, оскільки з 2016 року обставини за якими не було отримано відпустки позивачем є особливим випадком, який склався саме з вини відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначається, що судом першої інстанції вірно зазначено, що у законодавстві, яке регулює спірні правовідносини, не передбачено обов`язковості надання невикористаної відпустки. Рішення суду відповідач вважає законним, тому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем Служби безпеки України з 1998 року, має військове звання полковник.

Наказом голови Служби безпеки України від 15.01.2014р. № 28-ОС полковника ОСОБА_1 було зараховано у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області з 15.01.2014р. по 15.02.2014р. за підпунктом «а» пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, звільнивши його з посади начальника відділу управління Служби безпеки України в Донецькій області.

Наказом голови Служби безпеки України від 06.11.2014р. № 10/75-ОС полковника ОСОБА_1 було зараховано у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області за підпунктом «б» пункту 48 (у зв`язку з проведенням організаційних заходів) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України з 06.11.2014р. по 06.02.2015р.

Наказом голови Служби безпеки України № 810-ос «По особовому складу» від 22.08.2015р. позивача було звільнено з військової служби по Управлінню Служби безпеки України в Херсонській області за п. «б» пункту 61 та підпунктом «г» пункту 63 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості використання на службі) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України - у запас Збройних Сил України.

Наказом УСБУ в Херсонській області «По особовому складу» від 08.09.2015р. №624-ос позивача було виключено із списків особового складу управління у запас Збройних Сил України.

Вказані обставини установлені постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018р. у справі № 821/3195/15-а за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України в особі голови Грицака В.С., Управління Служби безпеки України в Херсонській області в особі начальника Ярмака Д.Б. про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, визнання дій протиправними, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, яка набрала законної сили.

Ці обставини в силу приписів ч.4 ст.78 КАС України не підлягають доказуванню.

При цьому згаданою постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018р. у справі № 821/3195/15-а (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/Review/73133004) позов ОСОБА_1 задоволено частково та, зокрема:

- визнано протиправним та скасовано наказ голови Служби безпеки України № 810-ос «По особовому складу» від 22.08.2015р.;

- поновлено ОСОБА_1 на військовій службі в органах Служби безпеки України з 22.08.2015р.;

- визнано протиправним та скасовано наказ Управління Служби безпеки України в Херсонській області «По особовому складу» від 08.09.2015 року № 624-ос;

- поновлено ОСОБА_1 в списках особового складу Управління Служби безпеки України в Херсонській області;

- стягнуто з Управління Служби безпеки України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 матеріальне та грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.08.2015р., яке на час ухвалення рішення складає 273226,43 грн.

На виконання вказаного судового рішення Головою Служби безпеки України прийнято наказ від 04.04.2018р. №424-ОС, яким скасовано наказ голови Служби безпеки України № 810-ос «По особовому складу» від 22.08.2015р. та наказ Управління Служби безпеки України в Херсонській області «По особовому складу» від 08.09.2015 року № 624-ос, також наказано вважати позивача таким, що перебуває у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області з 22.08.2015р.

В подальшому наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника УСБУ в Херсонській області від 24.04.2018р. №231-ос призначено полковника ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні начальника управління по посаді начальника відділу (полковник), консультантом з 24.04.2018р. відповідно до підпункту «б» пункту 44 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України. Крім того, цим наказом встановлено полковнику ОСОБА_1 відповідно до Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України від 23.01.2008р. №35/ДСК надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби у розмірі 95% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; надбавку за оперативно-розшукову чи контррозвідувальну діяльність та інформаційне-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службову діяльність у розмірі 50% посадового окладу; премійовано у розмірі 138% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника УСБУ в Херсонській області від 29.05.2018р. №294-ос полковника ОСОБА_1 призначено консультантом начальника управління (полковник) із збереженням раніше встановлених надбавок і премій.

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника УСБУ в Херсонській області від 29.01.2019р. №40-ос наказано вважати полковника ОСОБА_1 зарахованим до списків особового складу Управління Служби безпеки України в Херсонській області з 22.08.2015р.; наказ прийнято на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018р. у справі № 821/3195/15-а.

Наказом начальника УСБУ в Херсонській області від 12.02.2019р. №56-ос зараховано згідно із підпунктом «б» пункту 48 (у зв`язку з проведенням організаційних заходів) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України в розпорядження начальника Управління з 11.02.2019р. по 10.05.2019р. полковника ОСОБА_1 по посаді консультанта начальника управління (полковник), звільнивши його з посади консультанта начальника управління (полковник).

Судом встановлено, що 06.02.2019р. за вхідним №Я-40 позивачем подано на ім`я начальника УСБУ в Херсонській області рапорт довільної форми, у якій він просив терміново повідомити, коли Управління може надати йому невикористані щорічні відпустки за 2016-2017р.р. з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

На цю заяву відповідачем надано відповідь від 28.02.2019р. №71/Я-40/60, за змістом якої позивача повідомлено про те, що оскільки ненадання щорічної основної відпустки за 2016-2017р.р. не було пов`язано з настанням особливого періоду, а мало місце з інших причин, то підстави для надання такої відпустки на початку 2019р. відсутні. Також позивача повідомлено, що допомога на оздоровлення може виплачуватись один раз на рік при наданні щорічної основної відпустки у межах виділених бюджетних асигнувань, а розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань визначається окремо на кожний бюджетний рік і затверджується Головою Служби безпеки України під час ухвалення основних напрямків бюджетної політики на відповідний рік, тому здійснити виплату цих допомог не вбачається за можливе.

Окрім того, позивачем 01.03.2019р. за вхідним №Я-73 подано на ім`я начальника УСБУ в Херсонській області заяву довільної форми, у якій він просив погодити надання йому невикористаної щорічної відпустки за 2016 рік тривалістю 45 календарних днів з 11.03.2019р., зі здійсненням відповідних виплат.

06.03.2019р. позивачем подано рапорт установленої форми про надання йому щорічної відпустки за 2016 рік тривалістю 45 календарних днів з 11.03.2019р., із виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Надання відпустки не було погоджено керівництвом.

13.03.2019р. позивачем подано рапорт установленої форми про надання йому щорічної відпустки за 2019 рік тривалістю 45 календарних днів з 18.03.2019р., із виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Надання відпустки також не було погоджено керівництвом.

Вважаючи ненадання запитуваних відпусток та відмову у зв`язку з цим у виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Частково задовольняючи частково позовні вимоги, судом першої інстанції зазначено, відповідачем не спростовано доводів позивача щодо протиправності ненадання йому щорічної відпустки за 2019 рік, тому в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, як і позовні вимоги про зобов`язання відповідача надати таку відпустку позивачу з виплатою допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. У задоволенні іншої частини позовних вимог судом відмовлено з підстав, що рапорти довільної форми від 06.02.2019р. за вхідним №Я-40, від 01.03.2019р. за вхідним №Я-73 неможливо розцінити як такі, що подані в установленому Інструкцією порядку рапорти саме щодо надання відпусток за 2016 і 2017 роки, зважаючи на відсутність погодження керівництвом рапорту від 06.03.2019р. про надання невикористаної щорічної основної відпустки за 2016р. та дискреційний характер повноважень відповідача щодо надання військовослужбовцю невикористаної щорічної основної відпустки, а також на те, що у законодавстві, яке регулює спірні правовідносини, не встановлено обов`язковості надання невикористаної відпустки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у наданні відпустки за 2016-2017р.р. і зобов`язання надати ці відпустки є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. Щодо відмови у задоволенні позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Предметом апеляційного дослідження у цій справі є позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно ненадання позивачу щорічних відпусток за 2016-2018р.р.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII.

Згідно ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Стаття 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Частина перша статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів. Час для проїзду до місця проведення зазначеної відпустки і назад не надається. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Частина друга стаття 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. В особливих випадках з дозволу прямого начальника, уповноваженого Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, керівниками правоохоронних органів та керівниками розвідувальних органів України, щорічна основна відпустка за минулий рік надається в першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано.

Указ Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України».

Пункт 180 Указу передбачає, що військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно пункт 186 щорічна основна відпустка надається згідно з графіком відпусток на наступний рік, що до 1 грудня затверджується командиром (начальником), який має право надавати відпустки військовослужбовцям, і доводиться під підпис до відома кожного військовослужбовця.

Щорічна основна відпустка надається військовослужбовцю з урахуванням необхідності підтримання постійної бойової готовності та проведення заходів з підготовки військових частин, часу використання відпусток у попередньому році, побажань і сімейних обставин військовослужбовця, висновку (постанови) військово-лікарської комісії.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію щорічна основна відпустка військовослужбовцям надається за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності певної категорії військовослужбовців відповідного підрозділу.

Відповідно до пункту 187 Указу зазначається, що щорічна основна відпустка переноситься на інший період або продовжується командиром військової частини в разі: 1) захворювання військовослужбовця, на підставі довідки закладу охорони здоров`я, завіреної міським (районним) військовим комісаром, - на кількість діб хвороби військовослужбовця; 2) надання відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, на підставі медичного висновку; 3) виконання військовослужбовцем державних або громадських обов`язків, якщо згідно із законодавством він підлягає звільненню на цей час від виконання обов`язків за посадою зі збереженням грошового забезпечення; 4) збігу щорічної основної відпустки з відпусткою у зв`язку з навчанням.

Пункт 188 передбачає, що облік відпусток, що надаються військовослужбовцям, та постійний контроль за наданням відпусток згідно із затвердженими графіками відпусток здійснюються штабами військових частин.

Накази командирів (начальників) військових частин про надання щорічних основних відпусток видаються не пізніше ніж за два тижні до встановленого графіком відпусток строку на підставі рапорту військовослужбовця, розглянутого його прямим начальником.

Також, слід звернути увагу на положення Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 10.04.2009 №170 «Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України».

Так, згідно пункту 8.8. Наказу під час планування щорічних чергових відпусток передбачається рівномірне їх надання військовослужбовцям протягом календарного року.

Під час складання графіка відпусток повинно бути враховано надання відпусток у зручний час для: військовослужбовців, які є дружинами (чоловіками) військовослужбовців; військовослужбовців-жінок, які мають двох або більше дітей до 15 років або дитину-інваліда; військовослужбовців-жінок перед відпусткою у зв`язку з вагітністю та пологами або після неї; військовослужбовців, які є одинокими матерями (батьками) та які виховують дитину без батька (матері); ветеранів війни та осіб, на яких поширюється Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію графік відпусток військовослужбовців корегується з урахуванням таких особливостей: надання військовослужбовцям щорічних основних відпусток здійснюється до введення правового режиму воєнного стану за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу; надання інших додаткових, творчих і соціальних відпусток (крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більше ніж до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії) припиняється; військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більше ніж 10 календарних днів.

Пунктом 8.9. передбачено, що щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. В особливих випадках, визначених пунктом 187 Положення, з дозволу посадової особи, яка затверджує графік відпусток, щорічна основна відпустка за минулий рік надається військовослужбовцю у першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано.

У разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням особливого періоду такі відпустки надаються в наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів.

Пунктом 8.11. передбачено, що про вибуття військовослужбовців у відпустку та їх повернення з відпустки оголошується в наказі командира військової частини по стройовій частині.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції визнано протиправною відмову Управління Служби безпеки України в Херсонській області у наданні ОСОБА_1 щорічної основної відпустки за 2019 рік та зобов`язано Управління Служби безпеки України в Херсонській області надати щорічну основну відпустку за 2019 рік та нарахувати і виплатити допомогу на оздоровлення. Доказів того, що позивачу відмовлено у виплаті матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань позивачем не надано.

Колегією суддів встановлено, що рішенням суду позивача було поновлено на роботі і у зв`язку з протиправним звільненням позивач не мав можливості використати чергову відпустку за 2016, 2017, 2018 роки.

Відповідно до листа Управління Служби безпеки України в Херсонській області, який надано на вимогу суду, відповідачем зазначено, що згідно до листа кадрового забезпечення від 07.11.2019 року, відповідно до п.54 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та з урахуванням календарної вислуги понад 20 років, тривалість невикористаних щорічних основних відпусток полковника ОСОБА_1 за 2016, 2017 та 2019 роки складає 45 календарних днів за кожний рік (а.с.153).

З матеріалів справи вбачається, що 06.03.2019 року позивач звернувся з рапортом про надання йому щорічної відпустки за 2016 рік, однак відповідно до резолюції на рапорті, у наданні відпустки було відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено відсутність відповідного рішення командира військової частини, яким обґрунтовано причини ненадання позивачу щорічної відпустки за 2016 рік відповідно до поданого 06.03.2019 року рапорту (а.с.24), що є порушенням гарантованого права військовослужбовця на отримання відпустки.

Шодо права на надання ОСОБА_1 щорічної відпустки за 2017 рік слід зазначити наступне.

Суд встановив, що з рапортом про надання відпустки за 2017 рік в належний спосіб ОСОБА_1 до відповідача не звертався, апелянтом до суду належних доказів не надано.

Наданий позивачем до суду рапорт від 08.03.2019 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки не містить штампу вхідного номеру реєстрації, що не дає можливості встановити факту звернення з таким рапортом.

Посилання позивача, що рапорт про надання відпустки пишеться у довільній формі і не підлягає обов`язковій реєстрації не приймається колегією до уваги, оскільки позивач мав змогу зареєструвати його у канцелярії.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи відповідачем полковнику ОСОБА_1 була надана відпустка за 2018 рік, що підтверджується витягом за наказу №443-ос від 30.07.2018 р. та № 718-ос від 28.12.2018 р. (а.с.31-35).

Колегією суддів при розгляді справи враховано, що щорічна основна відпустка надається військовослужбовцям згідно з графіком відпусток на наступний рік, який до 1 грудня затверджується командиром (начальником), та оформлюється відповідним наказом командира військової частини.

Крім того колегія суддів зазначає, що законодавцем надано право командирам військових частин обмежувати термін перебування військовослужбовців у відпустках, регулювати період їх надання, а також надано право відкликати військовослужбовців з відповідних відпусток.

Проте, вказане право не є абсолютним та має застосовуватися у чітко передбачених законом випадках та з обов`язковим мотивуванням у відповідному рішенні (наказі) командира військової частини необхідності вчинення таких дій.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про протиправність дій відповідача щодо не надання ОСОБА_1 відпустки також і за 2016 рік, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Служби безпеки України в Херсонській області у наданні ОСОБА_1 відпустки за 2016 рік (45 діб).

Зобов`язати Управління Служби безпеки України в Херсонській області надати ОСОБА_1 відпустку за 2016 рік (45 діб) з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09.12.2019 року

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик