Справа № 360/4891/19
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 грудня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4891/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Петросян К.Є.,

при секретарі судового засідання - Грищенко М.І.,

за участю:

представника позивача - Давидової О.В.,

представника відповідача - Антонової В.Є.,

третьої особи - не прибув,

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Луганській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, третя особа - ОСОБА_1 про визнання рішення, дій протиправними та визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Управління Державної міграційної служби України в Луганській області (далі УДМС в Луганській області або позивач) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі УДВС ГТУЮ у Луганській області або відповідач), третя особа - ОСОБА_1 про визнання рішення, дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнень, зазначено наступне.

06.11.2019 на адресу УДМС в Луганській області надійшла постанова державного виконавця УДВС ГТУЮ у Луганській області про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2019 ВП №60330873 згідно виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 №360/3764/18.

Зазначеною постановою відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 № 360/3764/18 та зобов`язано УДМС в Луганській області розглянути питання щодо видачі посвідки на тимчасове проживання громадянину Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , на підставі поданих ним 03.10.2018 документів, з урахуванням правової позиції суду. Рішення суду необхідно виконати протягом 10 робочих днів, тобто до 20 листопада 2019 року.

Даною постановою вирішено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 16692,00 грн.

Також, 06.11.2019 на адресу УДМС в Луганській області надійшла постанова державного виконавця УДВС ГТУЮ у Луганській області про стягнення виконавчого збору від 17.10.2019 ВП №60330873 згідно виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 №360/3764/18. Зазначеною постановою вирішено стягнути з УДМС в Луганській області виконавчий збір у розмірі 16692,00 грн.

Крім того, 06.11.2019 на адресу позивача надійшла постанова державного виконавця УДВС ГТУЮ у Луганській області про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 17.10.2019 ВП № 60330873 згідно виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 № 360/3764/18. Зазначеною постановою вирішено стягнути з УДМС в Луганській області витрати на проведення виконавчих дій у сумі 85,90 грн.

УДМС в Луганській області вважає дії державного виконавця УДВС ГТУЮ у Луганській області щодо прийняття рішення про винесення вищевказаних постанов незаконними та протиправними з наступних підстав.

Вищевказані постанови державного виконавця УДВС ГТУЮ у Луганській області були винесені 17 жовтня 2019 року, а направлені на адресу позивача лише 01 листопада 2019 року через 10 робочих днів, з порушенням строку, передбаченого нормами чинного законодавства України.

Крім того, законодавством передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься окремо від постанови про відкриття виконавчого провадження та одночасно. Відповідачем і в постанові про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2019 ВП № 60330873, і в постанові про стягнення виконавчого збору від 17.10.2019 ВП № 60330873 постановлено двічі стягнути з УДМС в Луганській області виконавчий збір у розмірі по 16692,00 грн. Тобто, за одне відкриття виконавчого провадження відповідачем двічі визначено суму виконавчого збору, який підлягає стягненню з позивача, у розмірі 33 384,00 грн, що, на думку позивача, є незаконним.

Постановою ВП № 60330873 від 17.10.2019 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 № 360/3764/18 та зобов`язано УДМС у Луганській області розглянути питання щодо видачі посвідки на тимчасове проживання громадянину Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , на підставі поданих ним 03.10.2018 документів, з урахуванням правової позиції суду.

Однак, стягувач ОСОБА_1 із питанням про оформлення йому посвідки на тимчасове проживання жодного разу, після винесення рішення суду, до УДМС в Луганській області не звертався.

При цьому, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07.06.2019 по справі № 360/3764/18 було оскаржено позивачем в апеляційному порядку, внаслідок чого воно набрало законної сили 21.08.2019, а копію постанови Першого апеляційного адміністративного суду отримано позивачем 21.08.2019.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07.06.2019 по справі №360/3764/18, 02 вересня 2019 року УДМС у Луганській області на адресу стягувача ОСОБА_1 направлено лист щодо необхідності його звернення до УДМС у Луганській області для оформлення посвідки на тимчасове проживання, який повернуто за зворотною адресою «за закінченням встановленого строку зберігання». Згідно листа Державного закладу «Луганський Державний медичний університет» від 19.09.2019 № 09-09/1413 громадянина Індії ОСОБА_1 відраховано у зв`язку із закінченням терміну дії посвідки 02.11.2018 за наказом 04.02-04/269.

За наявними обліками Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обліку інформації з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» стягувач перетнув державний кордон України у напрямку «ВИЇЗД» через КПП «Бориспіль В», та на теперішній час, станом на 07.11.2019 на території України відсутній.

Позивач зауважує, що без особистої присутності стягувача ОСОБА_1 оформити останньому посвідку на тимчасове проживання не видається можливим, тобто виконати рішення суду без присутності стягувача взагалі неможливо, а тим паче, в строк до 20 листопада 2019 року.

За наведених підстав вважає, що лист УДМС в Луганській області від 02.09.2019 № 4401.5- 19021/44.1-19 підтверджує виконання позивачем судового рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07.06.2019 у справі №360/3764/18 у добровільному порядку, що є підставою для визнання відповідних дій та рішення відповідача протиправними.

На підставі викладеного просить суд:

- визнати протиправними дії державного виконавця УДВС ГТУЮ у Луганській області щодо прийняття рішення про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2019 ВП № 60330873, постанови про стягнення виконавчого збору від 17.10.2019 ВП № 60330873, постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 17.10.2019 ВП № 60330873;

- визнати протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2019 ВП №60330873, постанову про стягнення виконавчого збору від 17.10.2019 ВП №60330873, постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 17.10.2019 ВП №60330873.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 позовну заяву УДМС в Луганській області залишено без руху.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 10.12.2019.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні пред`явленому позову, просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні, згідно відзиву на позовну заяву зазначив наступне (а.с.86-90).

16.10.2019 на виконання до відділу надійшов виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 № 360/3764/18 про зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Луганській області розглянути питання щодо видачі посвідки на тимчасове проживання громадянину Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , на підставі поданих ним 03.10.2018 документів, з урахуванням правової позиції суду.

Разом з виконавчим листом було подано заяву про примусове виконання рішення від 11.10.2019 представника стягувача - адвоката Алексєєва О.І. До заяви, окрім виконавчого документа, додані засвідчені належним чином: копія ордеру серія ДН № 085676, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3343 та угоди про надання правової допомоги без номеру від 05.11.2018 на стягувача ОСОБА_1 . Термін дії договору, передбачений п. 4.1 розділу 4 договору, до 05.11.2019, тобто на момент прийняття документів, 16.10.2019, договір був чинним.

17.10.2019 державним виконавцем, керуючись вимогами ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60330873.

Щодо стягнення виконавчого збору зазначив, що 14.11.2019 на адресу відділу надійшла відповідь боржника від 11.11.2019 № 4401.8-23636/44.1-19, з якої встановлено, що для фактичного виконання виконання в повному обсязі рішення відповідно до виконавчого документа, необхідною є обов`язкова присутність стягувача.

Враховуючи вищезазначене, стягувачу було направлено лист від 05.12.2019 № 8916, у якому зазначено, що для виконання рішення необхідна його присутність, а також зазначено попередження про те, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Таким чином, рішення не було виконано фактично та в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження та залишається не виконаним на даний час, на думку відповідача.

Статтею 27 Закону визначений вичерпний перелік випадків, у яких виконавчий збір не стягується. Серед підстав визначених цією статтею відсутні такі, що дозволяють державному виконавцю не стягувати виконавчий збір у даному випадку.

Щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, зазначив, що одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Отже, на думку відповідача, дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області є правомірними та не підлягають скасуванню відповідно до норм Закону.

Третя особа - ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про дату слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд дійшов такого.

Судом встановлено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07.06.2019 у справі № 360/3764/18 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державний заклад "Луганський Державний медичний університет" про визнання протиправним та нечинним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

- визнано протиправним рішення Управління Державної міграційної служби України в Луганській області від 18.10.2018 № 4401.5-38971/44.1-18 про відмову в видачі посвідки на тимчасове проживання громадянину Індії ОСОБА_1 , оформлене повідомленням про відмову в прийнятті (розгляді) документів;

- зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Луганській області розглянути питання щодо видачі посвідки на тимчасове проживання громадянину Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , на підставі поданих ним 03.10.2018 документів, з урахуванням правової позиції суду (а.с.118-124).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07.06.2019 у справі № 360/3764/18 залишено без змін (а.с.125-128).

Згідно з даними КП «ДСС» Луганського окружного адміністративного суду 17.09.2019 по справі видано виконавчий лист щодо зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Луганській області розглянути питання щодо видачі посвідки на тимчасове проживання громадянину Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , на підставі поданих ним 03.10.2018 документів, з урахуванням правової позиції суду (а.с.93).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області 17.10.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 60330873 з примусового виконання виконавчого листа № 360/3764/18, виданого 17.09.2019 Луганським окружним адміністративним судом про зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Луганській області розглянути питання щодо видачі посвідки на тимчасове проживання громадянину Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , на підставі поданих ним 03.10.2018 документів, з урахуванням правової позиції суду.

Даною постановою визначено боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 16692,00 грн (а.с.17).

Одночасно, 17.10.2019 державним виконавцем винесено постанови ВП № 60330873 про стягнення з боржника (УДМС в Луганській області) виконавчого збору в сумі 16692,00 грн та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 85,90 грн (а.с.15-16).

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями та діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.

За змістом частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404 (далі Закон № 1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із частиною першою статті 15 Закону № 1404 сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частина друга статті 15 Закону № 1404).

Відповідно до частини другої статті 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частиною першою статті 19 Закону № 1404 визначено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2019 за вх.№ 5060 до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області надійшла заява представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката Алексєєва О.І. про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 360/3764/18. До заяви було долучено: оригінал виконавчого листа у справі № 360/3764/18; засвідчена копія ордеру, засвідчена копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Алексєєва О.І.; засвідчена копія угоди про надання правової допомоги адвокатом від 05.11.2018 (а.с.92-96).

При цьому, відповідно до пункту 4.1. угоди про надання правової (юридичної) допомоги адвокатом вбачається, що даний договір діє з моменту його підписання до 05.11.2019.

Отже, на момент подання представником стягувача заяви щодо примусового виконання рішення суду, угода про надання правової допомоги між адвокатом Алексєєвим О.І. та ОСОБА_1 була чинною, а тому доводи позивача щодо закінчення строку дії договору є необґрунтованими.

Отже, за наявності відповідної заяви стягувача про примусове виконання рішення, відповідач мав законні підстави для відкриття виконавчого провадження. Відтак, позовні вимоги УДМС в Луганській області щодо протиправності прийнятої відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2019 ВП № 60330873 є необґрунтованими та безпідставними.

Що стосується оскаржуваної позивачем постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 85,90 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 42 Закону № 1404 кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Частинами першою та другою статті 42 Закону № 1404 визначено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №498/20802, затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція № 512/5).

Відповідно до розділу VІ Інструкції № 512/5 фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону.

Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 554.

Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

Таким чином, діючим законодавством надано право державному виконавцю виносити постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки, як зазначалось вище у відповідача були законні підстави для відкриття виконавчого провадження ВП № 60330873, винесення відповідачем постанови про стягнення витрат виконавчого провадження є правомірним.

Стосовно постанови державного виконавця від 17.10.2019 ВП № 60330873 про стягнення з УДМС в Луганській області виконавчого збору суд зазначає наступне.

У відповідності до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Отже, стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Разом з тим, частиною четвертою статті 27 Закону № 1404 визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Тобто, діючим законодавством передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься як окремо від постанови про відкриття виконавчого провадження так і одночасно.

Частиною першою статті 27 Закону № 1404 визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга статті 27 Закону № 1404).

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно пункту 5 статті 38 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати визначається в Законі про Державний бюджет на відповідний рік.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01 січня 2019 року - 4173 грн.

Таким чином, згідно норм чинного законодавства України за примусове виконання рішення немайнового характеру розмір виконавчого збору становить 16692,00 грн (4173,00х4).

Судом встановлено, шо відповідачем і в постанові про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2019 і в постанові про стягнення виконавчого збору від 17.10.2019 двічі стягнуто з позивача за одне відкрите виконавче провадження загальну суму виконавчого збору у розмірі 33384,00 грн, тобто по 16692,00 грн в кожній постанові, що, на думку суду, є подвійним стягненням з боржника суми виконавчого збору за примусове виконання рішення немайнового характеру.

До того ж суд звертає увагу, що згідно із пунктом пунктом 5 частини першої статті 3 Закону №1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Таким чином, у відповідності до вимог Закону № 1404 постанова державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору є рішенням, що підлягає примусовому виконанню.

Отже, стягнення з позивача як постановою про відкриття виконавчого провадження виконавчого збору так і окремою постановою про стягнення виконавчого збору є таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Оскільки відповідачем вирішено питання про стягнення з УДМС в Луганській області суми виконавчого збору за примусове виконання рішення немайнового характеру в розмірі 16692,00 грн, підстав для винесення окремої постанови про стягнення цієї ж суми виконавчого збору з позивача у відповідача не було.

Відповідно, суд вважає постанову державного виконавця від 17.10.2019 ВП № 60330873 про стягнення з боржника виконавчого збору протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Доводи позивача щодо порушення відповідачем визначених законом строків надіслання оскаржуваних постанов суд оцінює критично, оскільки вказаний факт жодним чином не позбавив позивача його права на оскарження даних рішень суб`єкта владних повноважень до суду з моменту їх отримання. До того ж порушення відповідачем строків надіслання постанов не виключає правомірності прийнятих рішень.

Посилання позивача на лист УДМС в Луганській області від 02.09.2019 № 4401.5-19021/44.1-19 в підтвердження виконання судового рішення справі № 360/3764/18 в добровільному порядку (а.с.68) судом не приймаються до уваги, оскільки матеріалами справи встановлено, що рішення суду в частині оформлення та видачі стягувачу посвідки на тимчасове проживання не виконано.

А про неможливість його виконання через обов`язкову присутність стягувача, який, в свою чергу відрахований з Державного закладу «Луганський Державний медичний університет» та перетнув кордон в напряму «виїзд», УДМС в Луганській області повідомлено державного виконавця листом від 11.11.2019 № 4401.8-23636/44.1-19, тобто вже після відкриття виконавчого провадження (а.с.100-102).

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає, що Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії є процесом реалізації наданих законом функцій суб`єкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою настання будь-яких негативних наслідків для особи. На думку суду, правові наслідки для позивача тягне акт індивідуальної дії.

А тому ефективним способом захисту порушеного права в спірних правовідносинах є саме визнання протиправною та скасування постанови УДВС ГТУЮ в Луганській області від 17.10.2019 ВП № 60330873 про стягнення виконавчого збору в сумі 16692,00 грн.

В іншій частині позовні вимоги УДМС в Луганській області є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Отже, позовні вимоги УДМС в Луганській області є частково обґрунтованими.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

УДМС в Луганській області сплачено судовий збір в загальній сумі 5763,00 грн. Оскільки суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог позивача, а саме вимоги майнового характеру, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 1921.00 грн стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Управління Державної міграційної служби України в Луганській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, третя особа - ОСОБА_1 про визнання рішення, дій протиправними та визнання протиправними та скасування постанов,- задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 17.10.2019 ВП № 60330873 про стягнення виконавчого збору.

В іншій частині вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Луганській області (93404, вул.Єгорова, 22, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, ) судові витрати у сумі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн 00 коп) на користь Управління Державної міграційної служби України в Луганській області (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Партизанська, 12, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.Є. Петросян