Справа № 160/9169/18
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2019 року справа № 160/9169/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 160/9169/18 (справа розглянута в письмовому провадженні 03.04.2019, суддя Олійник В.М.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом, в якому просив:

- визнати протиправною дію Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі відповідач) по відмові у зарахуванні ОСОБА_1 пільгової вислуги років до календарної вислуги років за період з 04 грудня 1998 року по 25 вересня 2017 року в розрахунку один місяць за сорок днів;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до календарної вислуги років, вислугу у пільговому обрахунку, за період з 04 грудня 1998 року по 25 вересня 2017 року в розрахунку один місяць за сорок днів.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області безпідставно не враховано пільгову вислугу років (один місяць за сорок днів) до його календарної вислуги років, що суперечить вимогам Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року позивачу відмовлено у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, порушення судом норм матеріального права, позивач просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що приписи Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності виключно календарної вислуги, крім того положеннями названих Закону та постанови КМУ не встановлено виключень того, що роки вислуги в пільговому обрахуванні не можуть зараховуватись до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії, а впливають лише на розмір пенсії. Тому, пільгова пенсія враховується саме при призначенні пенсій згідно п. «а» ч.1 ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб. Суд при ухваленні рішення у справі помилково трактував норми наведених нормативно-правових актів, що призвело до неправильного вирішення спору між сторонами

Відповідачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві відповідач стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд повно встановив обставини справи та дав належну оцінку доказам, що подавалися обома сторонами та прийняв законне рішення, тому підстави для його скасування відсутні.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи та обґрунтування апеляційної скарги, наполягав на задоволенні скарги, скасуванні оскарженого рішення суду першої інстанції, з прийняттям нового про задоволення позову.

Представник відповідача прохав суд залишити скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа у справі на стороні позивача про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, свого представника для участі в судовому засіданні не направила.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в Збройних силах України в період з 10.12.1996р. по 11.06.1998р., в органах внутрішніх справ України в період з 04.12.1998р. по 06.11.2015р.. У зв`язку із ліквідацією територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України та набранням чинності Закону України "Про Національну поліцію" з листопада 2015 року по день звільнення, тобто 25.09.2017 р., позивач проходив службу в підрозділах Національній поліції України.

Згідно довідки від 20.09.2018р. про проходження служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції, позивач займав такі посади:

- з 04.12.1998р. по 17.06.2000р. - міліціонер окремої конвойної роти Дніпропетровського міського управління Управління МВС України в Дніпропетровській області;

- з 17.06.2000р. по 12.07.2007р. - міліціонер приймальника-розподільника для осіб, затриманих за бродяжництво Дніпропетровського міського управління Управління МВС України в Дніпропетровській області;

- з 12.07.2007р. по 26.09.2007р. - міліціонер окремої роти конвойної служби міліції Дніпропетровського міського управління Управління МВС України в Дніпропетровській області;

- з 26.09.2007р. по 30.09.2008р. - міліціонер роти конвойної служби міліції Дніпропетровського міського управління Управління МВС України в Дніпропетровській області;

- з 30.09.2008р. по 15.07.2011р. - міліціонер роти конвойної служби міліції Дніпропетровського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області;

- з 15.07.2011р. по 01.06.2013р. - начальник конвою роти конвойної служби міліції Дніпропетровського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області;

- з 01.06.2013р. по 06.11.2015р. - начальник конвою відділення №2 взводу №3 роти конвойної служби міліції Дніпропетровського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області;

- з 07.11.2015р. по 01.08.2016р. - командир відділення Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;

- з 01.08.2016 р. по 09.12.2016 р. - командир відділення Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;

- з 09.12.2016 р. по 15.05.2017 р. - командир відділення №1 взводу №2 роти конвойної служби ізолятору тимчасового тримання №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;

- з 15.05.2017р. по 25.09.2017р. командир відділення №1 взводу №2 роти №1 батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Позивач звільнений зі служби в поліції відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України "Про національну поліцію" з 25.09.2017 року на підставі наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 25.09.2017 року.

Також позивач є членом Первинної професійної спілки Правозахисники країни.

На підставі особистого звернення позивача, Первинна професійна спілка Правозахисники країни звернулась із запитом від 12.09.2018р. за № 587 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просила надати інформацію щодо розміру грошового забезпечення позивача та про вислугу років в календарному та у пільговому обчисленні.

Листом від 20.09.2018р. за № 18/12-4835 Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області надало довідку про проходження служби ОСОБА_1 та інформацію стосовно його вислуги років. Окремо листом від 21.09.2018 р. №19/1315 відповідач надав довідку про стаж роботи та грошове утримання позивача за період роботи в ГУНП та розрахунок вислуги років.

29.10.2018р. Первинна професійна спілка Правозахисники країни листом за № 721 звернулась до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області із запитом, в якому просила повідомити чому ОСОБА_1 не був зарахований час проходження служби на посадах міліціонер, начальник конвою до вислуги років на пільгових умовах (один місяць за сорок днів).

Листом від 06.11.2018р. № 7501/103/05-2018 Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області повідомило запитувачів про те, що на день звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 не мав вислуги років 23 календарних роки і більше, а тому правових підстав для зарахування позивачу вислуги років на пільгових умовах не має.

Вважаючи надану відповідь як відмову у зарахуванні до його вислуги років певного періоду роботи як пільгового, позивач звернувся до суду із позовом про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачу, виходив з того, що для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено. Календарна вислуга років не залежить від пільгового обчислення стажу і враховується окрім випадків отримання права на призначення пенсії для отримання права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні. Оскільки позивач на час звільнення не мав вислуги 23 календарних років, то, відповідно і відсутні підстави для зарахування вислуги років на пільгових умовах та, як наслідок, відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років на підставі положень п. а ст. 12 Закону №2262-XII.

Окрім цього, суд також вказав, що позивач сам не звертався до відповідача із заявою про зарахування йому пільгової вислуги років до календарної вислуги, і докази, що відповідач відмовив позивачу матеріали справи не містять. Лист Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 06.11.2018 р. №7501/103/05-2018 є лише відповіддю на звернення Первинної професійної спілки Правозахисники країни від 29.10.2018 р. №721, яке було розглянуто в порядку Закону України Про звернення громадян.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача, враховуючи наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі по тексту Закон №2262).

Умови призначення пенсій за вислугу років визначені статтею 12 Закону №2262-XII.

Так, статтею 12 Закону №2262-XII (в редакції до внесення змін Законом № 3668-VI від 08.07.2011) було визначено, зокрема, пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

Таким чином, право на призначення пенсії за вислугу років мали особи, які на день звільнення зі служби мали вислугу 20 років і більше. Тобто, таке право виникало у особи у разі її звільнення зі служби та за наявності вислуги 20 років і більше.

Законом № 3668-VI від 08.07.2011 внесено зміни до ст. 12 Закону №2262-XII, пункт а якої, зокрема, викладено в наступній редакції:

пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Вказана редакція п. а ст. 12 Закону №2262-XII набула чинності з 01.10.2011р.

Таким чином, з 01.10.2011р. законодавцем змінено умови призначення пенсії за вислугу років, оскільки обов`язковою умовою, зокрема, для осіб які звільнялися з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року (період звільнення позивача) є те, що така особа, на день звільнення, повинна мати вислугу 23 календарних роки і більше.

Тобто, на відміну від редакції ст.12 Закону до 01.10.2011р, нова редакція ст.12 Закону №2262-XII передбачає необхідність наявності вислуги років, яка визначається саме у календарних роках.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", яка в свою чергу, визначає які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Відповідно до пункту "г" частини 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, до вислуги років для призначення пенсії особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, зараховується час проходження служби на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів.

Аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" дає підстави для висновку про те, що законодавець розмежовує такі поняття як "вислуга років" та "календарна вислуга років". При цьому, до вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж теж враховується при призначенні пенсії (як правило впливає на розмір пенсії).

В то й же час для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Судом встановлено, що позивач не має на момент звільнення необхідної календарної вислуги років, оскільки наявні лише 20 років 03 місяці 21 день при необхідних 23 календарних роки.

Одночасно стаття 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Колегія суддів звертає увагу на те, що жодної відсилочної норми вказана стаття не містить, а також не містить посилання на те, що види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії можуть бути встановлені підзаконними актами.

Крім того, в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 календарних років, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Таким чином, оскільки позивач на час звільнення не мав вислугу 23 календарних років, суд прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для зарахування вислуги років на пільгових умовах до календарної вислуги позивача, яка б надавала право останньому на призначення пенсії за вислугу років на підставі положень п. а ст. 12 Закону №2262-XII.

Крім того, суд першої інстанції вірно звернув увагу, що у даному випадку позивач не звертався до відповідача із заявою про зарахування йому пільгової вислуги років до календарної вислуги, а відповідач не приймав рішення про відмову в такому зарахуванні. Та відповідь, що міститься в листі від 06.11.2018р. №7501/103/05-2018, адресована голові Первинної професійної спілки Правозахисники країни, яким направлявся відповідний запит 29.10.2018р.. Тобто, відповідачем розглянуто звернення голови Профспілки та надана відповідь в порядку, визначеному Законом України Про звернення громадян.

Колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог за встановлених обставин, відсутні.

Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального чи процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 160/9169/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 28.11.2019р.

Повний текст постанови виготовлено 03.12.2019р.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Ю. В. Дурасова

суддя Т.С. Прокопчук