Справа № 640/20982/18
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

11.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - ГУ НП в Київській області), в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Київській області, виражену в непідготовці та неподанні до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області документів, що необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років; зобов`язати уповноважених на те осіб відповідача невідкладно підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області всі документи, що необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, при цьому враховувати вислугу, здобуту ним за період навчання у Київському військовому ліцеї як під час військової служби, а також пільгову вислугу, здобуту останнім до 01.10.2011 - дати набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668.

На обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що для цілей призначення пенсії за вислугу років, ним здобуто достатню кількість вислуги, втім відповідач протиправно ухиляється від підготовки та подання до органів пенсійного фонду необхідних для її призначення документів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 р. позовні вимоги задоволено: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Київській області, виражену в не підготовці та неподанні до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області документів, що необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області всі документи, що необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з моменту звільнення з національної поліції, враховуючи при цьому наявність у ОСОБА_1 27 років 10 місяця 26 днів вислуги років.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що станом на день звільнення зі служби в органах поліції (29.09.2017), календарна вислуга років позивача складала 22 роки 11 місяців 20 днів (при необхідних 23 календарних років і більше), тому позивач не має права на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим підстав для оформлення та направлення до органів Пенсійного фонду України матеріалів для призначення пенсії за вислугу років не вбачається.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.09.2017 позивача звільнено з посади заступника начальника відділу ГУНП в Київській області підполковника поліції і служби за пунктом 7 (за власним бажанням) відповідно до частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", згідно наказу ГУ НП в Київській області №643 о/с від 29.09.2017.

04.09.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення відповідного виду пенсії, в якій просив підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області документи, необхідні для призначення йому пенсії за вислугу років.

Листом відповідача за підписом заступника начальника ГУ НП в Київській області Панфьорова П.І. №К-1237 від 28.09.2018 повідомлено позивача, що навчання у Київському військовому ліцеї в період із 1994 по 1997 роки не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі, а отже, і проходженням військової служби, та зараховувати в загальний строк військової служби. Разом з цим, у листі зазначається, що на день звільнення позивач не мав достатньої календарної вислуги років, а тому підстав для призначення пенсії за вислугу років згідно пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ не вбачається.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), Порядком подання документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У п. «б» ст. 1-2 Закону № 2262-ХІІ визначено, що особами, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону є особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України.

Статтею 12 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 12 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби з 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

Призначення і виплата пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону № 2262-ХІІ, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ регулюється Порядком подання документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до Порядку № 3-1 через уповноважені структурні підрозділи Міністерства та інших органів подаються заяви про призначення пенсії за вислугу років особами, звільненими зі служби, які мають право на пенсію згідно з Законом № 2262-ХІІ.

В свою чергу, відповідно до статті 49 Закону № 2262-ХІІ, пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ визначено умови призначення пенсій за вислугу років. Так, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону.

Виходячи з положень статті 12 Закону № 2262-ХІІ, мінімальна необхідна вислуга для отримання пенсії становить 23 календарних років і більше.

Статтею 12 Закону № 2262-ХІІ після 07 липня 2011 року збільшено стаж позивача, що дає право на пенсію за вислугу років, у порівнянні із цією статтею, у попередній редакції, що звужує права позивача у розумінні Конституції України.

Правила щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до статті 12 Закону № 2262-XII (у редакції від 02.04.1994) поширюються не лише на працівників ОВС, які мали необхідний трудовий стаж, що надавав їм право на призначення пенсії за вислугу років до введення в дію нового правового регулювання, а й тих, хто почав свою професійну діяльність на посадах в структурі МВС у період дії законодавства, яке передбачало право на призначення пенсії за вислугу років зі стажем роботи не менше 20 років.

Пунктом 1 Постанови № 393 (у редакції станом на 16.11.2001, чинній на час проходження позивачем служби в ОВС на посадах дільничного інспектора міліції та оперуповноваженого карного розшуку), установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються: служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Згідно з підпунктом «в» пункту 3 Постанови № 393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця: час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що визначаються Міністром внутрішніх справ. У зв`язку з чим, на переконання позивача, останній має вислугу років на пільгових умовах 03 роки 04 місяці 22 дні та вважає, що вказаний пільговий стаж має зараховуватися до календарної вислуги років і має бути врахований відповідачем.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Порядком № 3-1 передбачено, що через уповноважені структурні підрозділи Міністерства та інших органів подаються заяви про призначення пенсії за вислугу років особами, звільненими зі служби, які мають право на пенсію згідно з Законом № 2262-ХІІ.

Згідно з вимогами пункту 12 Порядку № 3-1, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Також, постановою Кабінету Міністрів України «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» від 02.11.2006 № 1522 було визначено, що органам Пенсійного фонду України було передано функції з призначення і виплати пенсій відповідно до Закону № 2262-XII.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справах щодо права на пільги, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11.10.2005 № 8-рп/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказує на те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Системний аналіз викладених правових норм надіє підстави стверджувати, що зміст правовідносин, зокрема прав та обов`язків особи, не може змінюватися зі зміною законодавчих норм.

Таким чином, реалізація права працівників на обчислення пільгової вислуги років, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» здійснюється з моменту їх вступу на службу до моменту скасування такої пільги постановою Кабінету Міністрів України від 20 липня 2011 року № 780 «Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 № 393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Тож, право позивача на зарахування при обчисленні вислуги років на пільгових умовах часу проходження служби визначається за тими правилами, які були чинними на момент його виникнення.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 16.08.2019 р. у справі № 802/1877/17-а та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковими для врахування колегією суддів при розгляді цієї справи.

При цьому, виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії, зокрема й тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону № 2262-ХІІ.

На ГУ НП в Київській області покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, які призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів, але ГУ НП в Київській області не уповноважено приймати рішення щодо призначення позивачеві певного виду пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Дарницького районного суду міста Києва від 09 січня 2018 року (справа №753/21163/17), зобов`язано ГУ НП у Київський області провести перерахунок та здійснити виплату недоотриманої одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби ОСОБА_1 з урахуванням стажу безперервної служби в поліції навчання в Київському військовому ліцеї з 24 серпня 1994 року.

Додатковою постановою Дарницького районного суду міста Києва від 24.09.2018 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 р., заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено, визнано протиправними дії ГУ НП у Київській області по не зарахуванню ОСОБА_1 до стажу безперервної служби в поліції навчання в Київському військовому ліцеї з 24 серпня 1994 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

10.05.2019 року наказом ГУ НП в Київський області №215 о/с внесено часткову зміну до пункту наказу Головного управління від 29.09.2017 №643 о/с та від 04.05.2018 №247 о/с у частині звільнення зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) підполковника поліції ОСОБА_1 (0055547), заступника начальника відділу кримінальної розвідки Головного управління, з 29 вересня 2017 року, а саме текст: "Станом на день звільнення: стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років складає 20 років 01 місяць 28 днів; час навчання - немає; вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції - 20 років 01 місяць 28 днів; вислуга років на пільгових умовах - 04 роки 08 місяців 10 днів; усього вислуги років - 24 роки 10 місяців 08 днів. Кількість невикористаних днів щорічної відпустки у році звільнення - З", викладено у редакції: "Станом на день звільнення: стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років складає 23 роки 01 місяць 06 днів; час навчання - немає; вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції - 23 роки 01 місяць 06 днів; вислуга років на пільгових умовах - 04 роки 09 місяців 20 днів; усього вислуги років - 27 років 10 місяців 26 днів. Кількість невикористаних днів щорічної відпустки у році звільнення - 3".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача стосовно відмови позивачу у оформлення всіх необхідних документів для призначення йому пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду) та наявності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення цього позову.

Доводи апелянта про те, що календарна вислуга років позивача на день звільнення складає 22 роки 11 місяців та 20 днів та є недостатньою для отримання ним пенсії, апеляційний суд до уваги не приймає з підстав наведених вище.

Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм процесуального права, тому відсутні підстави для її скасування.

Повне судове рішення складено 05.12.2019 р.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 р.- залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

А.Г. Степанюк