Справа № 540/2341/19
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2341/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій, рішення та бездіяльність суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком, викладене в листі від 09.09.2019 р.;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком з 16.05.2019 р. у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації та компенсацією втрати частини доходів.

Ухвалою від 08.11.2019 р. відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, до 16.08.1994 р. проживав за адресою: АДРЕСА_1 . 16.08.1994 р. позивач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на обліку в консульському відділі посольства України. Ані до моменту виїзду на постійне місце проживання за кордон, ані станом на сьогодні позивачу пенсія не призначалась, він пенсійних випрат не отримує. Досягнувши всіх необхідних умов призначення пенсії за віком (при віці 71 рік та стаж понад 27 років), 16.05.2019 року позивач, через свого представника, який діє на підставі довіреності, подав до ГУ ПФУ в Херсонській області нотаріально засвідчену та апостильовану особисту заяву про призначення пенсії разом з усіма необхідними оригіналами документів. 09.09.2019 р. за результатами розгляду вказаної заяви відповідач рішенням №11812/03-01 відмовив у призначенні пенсії із посиланням на те, що у ОСОБА_1 відсутня реєстрація на території України за місцезнаходженням відповідача, а також, документ, який посвідчує особу позивача не відповідає Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, дискримінаційним та таким, що суперечить чинному законодавству, у зв`язку з чим просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію починаючи з 16.05.2019 р. у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

29.11.2019 р. відповідач надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого ГУ ПФУ в Херсонській області не погоджується з вимогами позивача, з огляду на наступне. Під час перебування особи за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. На даний час двосторонніх угод між Україною та Ізраїлем, щодо соціального забезпечення громадян іншої країни не укладено. Відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №° 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №° 1566/11846 (далі - Порядок), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі за місцем проживання (реєстрації). Відповідно до пункту 2.9 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна на пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Позивачем до заяви про поновлення пенсії додано копію паспорту для виїзду за кордон (дійсний до 14.07.2018 р.). Тож закордонний паспорт надає право громадянину України лише на легальний перетин державного кордону, натомість паспорт громадянина України надає на території держави право користуватися своїми правами та обов`язками. Тобто, Позивачем не дотримано вимог чинного законодавства та не надано Управлінню оригінала паспорта громадянина України, документа, що засвідчує його місце проживання (реєстрації) на території України. Відповідач зазначає, відповідно до Закону № 2148 індексація пенсій не здійснюється. Крім того норму, встановлену, частиною 1 статті 42 Закону № 1058 - пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення, з 11.10.2017 виключено. Вважає, оскільки звернення за призначенням пенсії здійснено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме, відсутній оригінал паспорту громадянина України та документ про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 на території України позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Посилаючись на викладені обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, у 1994 р. виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України.

Позивач до моменту виїзду на постійне місце проживання за кордон проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечується сторонами.

16.05.2019 р. представник позивача подала до ГУ ПФУ в Херсонській області особисту заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії.

До заяви про призначення пенсії позивач додав наступні документи:

- оригінал довіреності представників;

- нотаріально засвідчена копія посвідчення особи;

- нотаріально засвідчена копія трудової книжки;

- нотаріально засвідчена копія диплому.

04.06.2019 року представник позивача подав до ГУ ПФУ в Херсонській області нотаріально засвідчену копію реєстраційного номеру облікової картки платника податку.

03.07.2019 року представник позивача подав до ГУ ПФУ в Херсонській області оригінал довідки Херсонського об`єднаного міського військового комісаріату від 05.06.2019 року №4/359.

02.08.2019 року представник позивача направив зі супровідним листом до ГУ ПФУ в Херсонській області нотаріально засвідчену копію свідоцтва про зміну імені ОСОБА_1

09.09.2019 р. Головне управління Пенсійного фонду України Херсонської області прийняло рішення, яке оформлене листом № 11812/03-01, про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком, у зв`язку з тим, що звернення за призначенням пенсії здійснено з порушенням вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій , а саме відсутній оригінал паспорту громадянина України та документ про реєстрацію ОСОБА_1 на території України.

Позивач, не погодившись із таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку законності відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення ст.24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права та є рівними перед законом, і не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (ч.3 ст.25 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV), загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, громадяни України, які проживають в державі Ізраїль, мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України і пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Разом з тим, порядок призначення, перерахунку та виплати пенсії, визначений Законом №1058-ІV та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (далі -Порядок).

Пунктом 1.1. Порядку 22-1 Заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до п.2.1. Порядку 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року; 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) окумент уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта.

Згідно п. 2.9. Порядку 22-1, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Одночасно, Законом України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус № 5492-VI від 20.11.2012, що набрав чинності 06.12.2012р. (далі Закон № 5492-VI) визначено назви та види документів, які зокрема, посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 13 вказаного Закону визначено, що документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звертаючись до органу Пенсійного фонду за призначенням пенсії, особа повинна пред`явити, зокрема, паспорт або інший документ, що засвідчує цю особу, визначений п. 1 ч. 1 ст. 13 Закон № 5492-VІ. При цьому, таким документом може бути, у тому числі, паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

З матеріалів справи судом встановлено, що при зверненні до ГУ ПФУ у Херсонській області представником позивача надано у якості документу, що посвідчує особу ОСОБА_1 копію посвідчення особи, заповненого іноземною мовою.

Із перекладу даного документа, посвідченого нотаріально, копія якого надана позивачем до позову слідує, що посвідчення особи, видане Міністерством внутрішніх справ Держави Ізраїль із зазначенням наступної інформації прізвище - ОСОБА_2 , ім`я - ОСОБА_3 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано - 03.02.2014, дійсно до - 30/01/2024, ід номер НОМЕР_1 , батько - ОСОБА_4 , матір - ОСОБА_5 , місце народження - Україна, стать - чоловіча, статус - громадянина, номер картки - НОМЕР_2 .

Тобто даний документ посвідчує особу ОСОБА_6 у статусі громадянина Держави Ізраїль.

Жодного іншого документа при звернення до органу ПФУ позивач на посвідчення своєї особи не надав.

Суд вважає, що позивач, звертаючись до державного органу для призначення пенсії як громадянин України, має надати оригінал або належним чином завірену копію документа, що посвідчує його особу як громадянина України.

Із матеріалів пенсійної справи та копій документів, долучених позивачем до заяви про призначення пенсії, надісланих суду, слідує, що позивач до вказаної заяви не долучав копії паспорта громадянина України чи паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

З огляду на зазначене, суд вважає, що представником позивача не надано всіх документів, необхідних для призначення пенсії, передбачених Порядком №22-1.

Із врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність у відповідача правомірних підстав для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за його заявою від 16.05.2019 р.

Суд не погоджується із позивачем про те, що посвідченням особи позивача є також посвідчення особи, яке видане Державою Ізраїль, та копія якого надана до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області разом із заявою про поновлення пенсії, оскільки такий документ посвідчує особу на території Держави Ізраїль та не є посвідченням особи у розумінні наведеної п.1 ч.1 ст.13 ЗУ Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати у зв`язку із відмовою у задоволенні позову відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Морська Г.М.

кат. 112010200