Справа № 174/438/17(2-а/174/67/2017)
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2019 року

Київ

справа № 174/438/17(2-а/174/67/2017)

провадження № К/9901/43961/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н. В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про спонукання призначити дострокову пенсію за віком, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Чумака С.Ю., Білак С.В., Юрко І.В. від 16 листопада 2017 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про спонукання призначити дострокову пенсію за віком, в якому просила:

- зобов`язати Кам`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та абзацу 3 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 21 лютого 2017 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.

Зобов`язано Кам`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та абзацу 3 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 27 березня 2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що згідно зі статтею 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», жінки які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Відповідно до розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» жінки, які народили п`ятеро aбо більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років, страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Інструкція про встановлення груп інвалідності, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 7 квітня 2004 року № 183 передбачає, що залежно від ступеня обмеження життєдіяльності встановлюють I, II, III групу інвалідності: загальне захворювання, інвалідність з дитинства, трудове каліцтво, професійне захворювання, поранення, контузія, травма, каліцтво і таке інше. При цьому зазначений нормативно-правовий акт не встановлює зв`язок причин інвалідності з терміном, коли такі причини були встановлені відповідним закладом.

Оскілки ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії звернулась до пенсійного органу 27 березня 2017 року, а не 21 лютого 2017 року, позовні вимоги підлягають задоволенню саме з цієї дати.

4. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року апеляційну скаргу Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області було задоволено.

Постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

5. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що дитина позивачки визнана інвалідом у віці 9 років, тобто з цього часу набула статусу дитини-інваліда з відповідними правовими наслідками, тому право позивачки на призначення дострокової пенсії за віком прямо пов`язано з наявністю висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернулась із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року та залишити в силі постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до медичного висновку № 14/115 від 12 липня 2012 року та посвідчення ААГ № 004729, є дитиною-інвалідом, інвалідність встановлена у віці 9 років.

21 лютого 2017 року ОСОБА_1 виповнилося 50 років.

Досягнувши 50-річного віку та маючи трудовий стаж більше 15 років та виховувала сина, який є дитиною-інвалідом, ОСОБА_1 27 березня 2017 року звернулась до Верхньодніпровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком у відповідності до статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Верхньодніпровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області листом від 29 березня 2017 року № 1594/12/14 повідомило позивачку про відмову у призначенні дострокової пенсії, посилаючи на те, що така пенсія може бути призначена виключно у разі надання висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що син позивачки мав медичні показання для визнання інвалідом до досягнення ним шестирічного віку, як це передбачено пунктом 2.18 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1. Для призначення пенсії матері дитини-інваліда необхідно надати висновок лікарсько-консультативної комісії про те,и що ОСОБА_2 має медичні показання для визнання інвалідом до досягнення шестирічного віку.

8. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Касаційна скарга обґрунтована тим, що маючи трудовий стаж більше 15 років, досягнувши 50-річного віку та виховувала більше чим до шестирічного віку свого сина, який є дитиною-інвалідом, ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про призначення дострокової пенсії за віком.

Зазначає, що з часу народження сина і до досягнення ним віку шести років позивачка багаторазово зверталась до медичних установ з приводу його поганого стану здоров`я, в тому числі і за симптоматикою за якої сину була встановлена інвалідність у віці дев`яти років, що підтверджується листом КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 775 від 22 вересня 2017 року, який можливо розцінювати як висновок лікарсько-консультативної комісії, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мав медичні показання для визнання його дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Крім того статтею 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є визначеними нормами, а не бланкетними нормами і не відсилають до підзаконного нормативно-правового акта у вигляді Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

В наведених нормах законів не передбачена вимога про те, що сама інвалідність дитини повинна настати саме до 6 років та не передбачена така вимога для призначення пенсії, як обов`язковість або можливість визнання дитини інвалідом до 6-ти річного віку. В законі визначена лише вимога про виховання дитини до шести років.

10. Кам`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області подано заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2017 року, в яких воно просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Відповідно до статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній на час звернення позивачки до Управління) жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

12. Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

13. Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

14. Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше 5 років.

15. Відповідно до абзацу 4 пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

16. Отже, право на дострокову пенсію за віком мають матері, які виховали інвалідів з дитинства до шестирічного віку (після досягнення матір`ю 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу, що не оспорюється у цій справі). За змістом наведеної норми однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства.

17. Таким чином, встановлення органами Медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) інвалідності після досягнення такою дитиною шестирічного віку в певній мірі ставить під сумнів факт виховання матір`ю до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства, а не дитини без такого роду медичних показань.

18. Відповідно до абзацу 3 статті 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» дитина-інвалід - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, унаслідок чого держава зобов?язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

19. Визначення терміну «інвалід з дитинства» не міститься ані в Законі України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», ані в Законі України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю». При цьому за змісту абзацу 2 пункту 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, інвалідність з дитинства розглядається як причина інвалідності.

20. Згідно з пунктом 14 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності причинний зв?язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, установлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до вісімнадцятирічного віку.

21.Зі змісту абзацу 4 пункту 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» убачається, що пільга, пов?язана зі зменшенням жінкам пільгового віку та страхового стажу, установлювалася лише тим матерям інвалідів з дитинства та дітей інвалідів до 16 років, які виховували їх за підтвердженого стану інвалідності на момент досягнення дитиною 6 років.

22. Отже, для призначення пенсії на підставі Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має значення не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до 6 років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

23. Згідно із пунктом 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (із змінами, внесеними постановлю Правління Пенсійного фонду №13-1 від 7 липня 2014 року), визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

24. Тобто такий висновок дає можливість опосередковано підтвердити факт догляду матері за дитиною, яка мала право на отримання статусу дитини-інваліда до досягнення шестирічного віку, як це передбачено положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

25. Зі змісту зазначених норм убачається, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. При цьому, якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

26. Як убачається з наявних в матеріалах справи син позивачки визнаний інвалідом у 9-ти річному віці, при цьому, документів, що дитина могла бути визнана інвалідом до шестирічного віку позивачкою не надано.

27. Тлумачення поняття «інвалід з дитинства» як статус дитини-інваліда, який ця дитина набуває по досягненню нею 18 років є недоцільним, оскільки визначальною умовою для призначення дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства є виховання до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства, а не дитини без такого роду медичних показань. Тобто при вирішенні питання про наявність права на призначення такого виду пенсії враховується не тлумачення поняття «інваліда з дитинства», а момент настання медичних показань для встановлення інвалідності.

28. Як встановлено судом ОСОБА_2 визнаний інвалідом у віці 9 років, тобто з цього часу набула статусу дитини-інваліда з відповідними правовими наслідками, тому за умовами вказаних вище нормативних актів, право позивачки на призначення дострокової пенсії за віком прямо пов`язано з наявністю висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

29. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 330/2181/16-а та у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 680/852/17.

30. Отже, виходячи з зазначеного, підстави для призначення ОСОБА_1 дострокової пенсії відсутні, оскільки в даному документу, на підтвердження наявності показань для визнання лікарсько-консультаційною комісією її сина інвалідом до 6-ти річного віку, позивачкою не надано.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

31. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновок суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

судді Я.О. Берназюк

І.В. Желєзний