Справа № 263/17952/19
Суддя: Папаценко П. І.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-аз/263/4/2019
У Х В А Л А

06 грудня 2019 року Суддя Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області Папаценко П.І., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративному суді,-

В С Т А Н О В И В:

05.12.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову в адміністративному суді до подання адміністративного позову до суду про визнання незаконними дій та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука П.В., визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Перевіривши заяву про забезпечення позовну та додані до неї документи, суддя дійшов наступного висновку.

Як визначено частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Вимоги до змісту та форми заяви про забезпечення позову визначає стаття 152 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Отже, виходячи з аналізу вказаних норм, місцевий суд вправі забезпечити позов тільки у випадку, коли сам позов підлягає розгляду місцевим судом за правилами адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту даної заяви про забезпечення позову, необхідність її забезпечення заявник пов`язує з тим, що 04.12.2019 року заявницею було отримано від приватного виконавця Григорчука П.В. постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60727369 від 27.11.2019 року та відповідну постанову про арешт майна боржника. Відкриття виконавчого провадження відбулось на підставі виконавчого листа №2/219/947/2012 від 18.12.2013 року, що видав Жовтневий районний суд м.Маріуполя по цивільній справі №2/519/947/2012, рішення по якій набрало законної сили 18.06.2013 року. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження звертається стягнення на предмет іпотеки-квартиру АДРЕСА_1 . накладається зобов`язання подати декларацію про доходи, стягується додатково основну винагороду приватного виконавця сума у розмірі 4315,41 дол.США. Також згідно постанови про арешт майна боржника накладається арешт на вищевказану квартиру. Однак, з такими діями приватного виконавця вона погодитись не може, вважає ці постанови та дії з очевидними ознаками незаконних і протиправних такими, що порушують супільний порядок. Заявляє про порушення її прав та прав її малолітньої дитини, якщо негайно не вжити необхідних заходів по припиненю цих незаконних дій, то наслідком цього порушення її прав та дитини усугубиться, а їх відновлення в подальшому ускладниться. І тому вона в рамках Кодексу адміністративного судочинства має на меті подання відповідного адміністративного позову про визнання незаконними дій та скасування постанови, визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, так як є факт порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких вона має намір звернутися до суду. Більш того, ці дії передують проведенню інших процесуальних дій таких як продаж квартири на публічних торгах за відповідною процедурою. Майбутній адміністративний позов про визнання незаконними дій та скасування постанов буде частково грунтуватися і на тому, що приватний виконавець при прийнятті виконавчого листа та при відкритті виконавчого провадження, порушив строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, так як рішення по цивільній справі набрало чинності 18.06.2013 року. Також приватний виконавець незаконно зобов`язує її подати декларацію про доходи. Крім того, приватний виконавець намагається окремо незаконно стягнути з неї винагороду у розмірі 4315,41 дол.США та 2161,69 грн. Цими діями він також перевищує зобов`язання іпотекодавця, так як за ст.11 ЗУ «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Приватний виконавець маючи намір звернути стягнення на єдине житло малолітньої дитини, що зареєстрована, проживає та має право на користування цим житлом, може в подальшому вчинити дії без урахування прав малолітньої дитини, тобто без залучення органів опіки. Враховуючи, що приватний виконавець попередньо вже скоїв декілька грубих незаконних дій, то є підстави вважати, що він може або умисно або внаслідок своєї непрофісійності чи некомпетентності продовжувати їх скоєння, грунтуючись на своїх постановах та тлумаченнях законодавства, що мають очевидні ознаки незаконних. Саме тому потребується від суду негайне застосування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" у рішенні від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

2. Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція місцевих судів не поширюється на справи про визнання незаконними дій та скасування постанов приватного виконавця, визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, провадження у даних справах не належать до юрисдикції місцевого суду, а підлягають розгляду окружним адміністративним судом.

Відповідно до частини 7 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Частиною 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Враховуючи те, що заява про забезпечення позову подається до суду, до якого подано або має бути подано позов за правилами підсудності, то в даному випадку Жовтневий районний суд м.Маріуполя в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не являється "судом, встановленим законом", який має повноваження на розгляд та вирішення по суті поданої заяви про забезпечення позову, на який не поширюється юрисдикція вказаного місцевого суду, оскільки розгляд такого позову належить до юрисдикції окружного адміністративного суду.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність повернення заявнику без розгляду заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 150, 153, 154, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративному суді до відкриття провадження у справі, особа, яка може отримати статус учасників справи: відповідач приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. про визнання незаконними дій та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука П.В., визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, повернути заявнику без розгляду.

Копію ухвали направити особі, яка подала заяву.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого Апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: П.І.Папаценко