Справа № 640/4042/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 грудня 2019 року № 640/4042/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Атомсервіс»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Атомсервіс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення від 25 лютого 2019 року №, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 глави 4 розділу ІІ Податкового кодексу України, акту перевірки №872/26-15-12-07-20/39927581 від 06 лютого 2019 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив про безпідставність та необґрунтованість висновків контролюючого органу, які викладені в акті перевірки та стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення - рішення, зокрема, щодо порушення позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних за березень - липень 2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), визначених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), оскільки вони були виписані на операції, які звільненні від оподаткування податку на додану вартість відповідно до підпункту «г» підпункту 197.1.7 пункту 197.1 статті 197 ПК України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що висновки акту перевірки є обґрунтованими, підстав для скасування спірного рішення не вбачається, оскільки, на думку податкового органу, позивачем порушено граничні строки реєстрації податкових накладних у ЄРПН.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Атомсервіс» є юридичною особою, основним видом діяльності якого є: Постачання інших готових страв (КВЕД: 56.29) та перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, в порядку пункту 76.3 статті 76 ПК України, проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунку коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних Товариством з обмеженою відповідальністю «Атомсервіс» за березень - липень 2018 року.

За результатами проведення камеральної перевірки контролюючим органом складено акт №872/26-15-12-07-20/39927581 від 06 лютого 2019 року, за висновками якого відповідачем встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Атомсервіс» граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних за березень - липень 2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем подано заперечення на вищезазначений акт, проте Головне управління Державної фіскальної служби у м Києві повідомило листом від 21 лютого 2019 року №31634/10/26-15-12-07-18 про залишення висновків акта без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі висновків акту відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 25 лютого 2019 року №, яким до позивача застосовано штраф за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних у ЄРПН на загальну суму 89665,55 грн.

Незгода з вказаним податковим повідомленням - рішенням обумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Так, пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.

Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року №1307 затверджено Порядок заповнення податкової накладної (далі за текстом - Порядок №1307).

Так, відповідно до пункту 8 Порядку №1307 при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» та зазначається тип причини:

01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку);

02 - Складена на постачання не платнику податку;

03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку;

04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання;

05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку;

06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих;

07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України;

08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість;

09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість;

10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності;

11 - Складена за щоденними підсумками операцій;

12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку);

13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності;

14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента;

15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання.

Як вбачається з матеріалів справи податкові накладні, які зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), містять у верхній лівій частині у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» примітки « 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість», що свідчить про те, що податкові накладні, зареєстровані позивачем з порушенням граничних термінів реєстрації, складені на постачання товарів, які не оподатковуються податком на додану вартість та складені на постачання неплатнику податку.

Таким чином суд приходить до висновку, що, враховуючи приписи статті 120-1 Податкового кодексу України, в даному випадку, застосування до позивача штрафу за затримку реєстрації податкових накладних у розмірі 10 відсотків є необгрунтованим.

Зворотного відповідачем під час судового розгляду справи не доведено. Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає лише загальні норми Податкового кодексу України щодо порядку реєстрації податкових накладних, без обґрунтування своєї позиції в межах спірних правовідносин та з урахуванням підстав позову.

Разом з тим позивачем власне не заперечується факт затримки реєстрації податкових накладних, проте позивач наголошує, що така затримка сталась з підстав, що не залежали від волі останнього.

На підтвердження операцій звільнених від оподаткування відповідно до підпункту «г» підпункту 197.1.7. пункту 197.1. статті 197, підрозділу 2 розділу XX Кодексу, відображених у деклараціях з ПДВ код рядку 5 код додатка № 6, позивач надає копії укладених договорів між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТОМСЕРВІС» та Управліннями соціального захисту населення - Замовниками послуг з харчування дітей:

- Управлінням соціального захисту населення Дубровицької районної державної адміністрації № 02 від 19.03.2018 про закупівлю послуг з харчування дітей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, за державні кошти;

- Управлінням соціального захисту населення Зарічненської районної державної адміністрації № 8 від 16.04.2018 про закупівлю послуг з харчування дітей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, у навчальних закладах, розташованих на території радіоактивного забруднення Зарічненського району Рівненської області, за державні кошти;

- Управлінням соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації № 5 від 19.03.2018 про закупівлю послуг з харчування дітей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, у навчальних закладах, розташованих на території радіоактивного забруднення Камінь-Каширського району Волинської області, за державні кошти;

- Управлінням соціального захисту населення Любешівської районної державної адміністрації № 2 від 13.03.2018 про закупівлю послуг з харчування дітей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, у навчальних закладах, розташованих на території радіоактивного забруднення Любешівського району Волинської області, за державні кошти;

- Управлінням соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації № 1 від 12.03.2018 про закупівлю послуг з харчування дітей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, за державні кошти.

Як вбачається з копій наданих позивачем договорів, надання послуг відповідно до умов останніх охоплює значну територію України, в тому числі, територію проведення антитерористичної операції.

Суд враховує специфіку діяльності за укладеними між позивачем та Управліннями соціального захисту населення договорами про закупівлю харчування, беручи до уваги той факт, що надання послуг відповідно до вказаних договорів охоплює більшу частину території України, за обставин, не залежних від позивача, зокрема і таких, як віддалений доступ до головного офісу позивача, значний за обсягом документообіг та час для опрацювання таких документів, внаслідок чого було ускладнено своєчасне щоденне отримання позивачем зведених актів приймання наданих послуг із харчування, підписання їх представниками Замовника та Виконавця.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Кодексу, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 201.10 статті 210 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлений термін скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

При цьому, Вищий адміністративний суд України листом від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» звернув увагу на те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Господарська операція, яка не відбулась, не може бути зарахуватись при визначені об`єкту оподаткування. З урахуванням викладеного, узагальнення судової практики визначає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Додатково на підтвердження неможливості вчасної реєстрації податкових накладних від незалежних від позивача причин, останнім надано суду копію листів, направлених Управлінням соціального захисту населення з проханням вжити заходи щодо своєчасного оформлення та надання товариству первинних документів про отримані послуги.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Атомсервіс» з метою своєчасної реєстрації податкових накладних було вчинено всі необхідні дії, натомість реєстрація таких здійснена з порушенням граничного терміну з незалежних від платника податку причин, зворотного відповідачем під час судового розгляду справи не доведено.

Таким чином вказане вище слугує додатковою підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25 лютого 2019 року №.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено обґрунтованості винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 25 лютого 2019 року №, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Атомсервіс» підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

вирішив:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Атомсервіс» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення від 25 лютого 2019 року №, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 глави 4 розділу ІІ Податкового кодексу України, акту перевірки №872/26-15-12-07-20/39927581 від 06 лютого 2019 року.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Атомсервіс» (01042, м. Київ, вулиця Іоанна Павла ІІ, будинок 21, офіс 402, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко