Справа № 200/11636/19-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 р. Справа№200/11636/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 17.09.2019 року за ВП № 58297337 в розмірі 5 100, 00грн., -

В С Т А Н О В И В:

Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулося до суду із позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 17.09.2019 року за ВП № 58297337 в розмірі 5 100, 00грн. в межах виконавчого провадження № 58297337.

В обґрунтування позову зазначено, що штраф у межах виконавчого провадження накладається у разі невиконання рішення без поважних причин, втім, держвиконавцем дане питання не перевірялось. Управління не є розпорядником бюджетних коштів, а з метою виконання рішення суду про присудження виплати пенсії, що є предметом примусового виконання у даному виконавчому провадженні, зверталось до ГУ ПФУ у Донецькій області із питання виконання судових рішень. Позивачем нараховано присуджену пенсію, тобто у межах наявних повноважень виконано все залежне від нього для виконання рішення суду.

Відповідач відзив на позов суду не надав.

Ухвалою суду від 04.10.2019 року позовну заяву Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови залишено без руху.

Ухвалою від 27.11.2019 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.12.2019.

Ухвалою суду від 05.12.2019 замінено відповідача - Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області, на належного - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Відкладено розгляд справи на 06.12.2019 року.

Представник відповідача до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Враховуючи наведене та на підставі ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України справу (далі - КАС України) розглянуто судом в письмовому провадженні.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

За п. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Донецькій області від 07.02.2019 відкрито виконавче провадження (ВП) № 58297337 з примусового виконання виданого Донецьким окружним адміністративним судом виконавчого листа від 20.11.2018 у справі № 200/10729/18-а про зобов`язання Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити за період з липня 2016 року пенсію ОСОБА_3 на визначений нею картковий рахунок раніше.

Листом № 5264/13 боржник повідомив державного виконавця про нарахування на виконання судового рішення ОСОБА_3 пенсії за період з 1 липня 2016 року.

Листом № 12332/13 від 14.05.2019 року боржник повідомив державного виконавця про нарахування ОСОБА_3 пенсії за період з 1 липня 2016 року. До листа додано скріншот з електронної пенсійної справи.

17.09.2019 відповідачем прийнято постанову про накладання штрафу в сумі 5100, 00 грн.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 380 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, само по собі є підставою для його виконання, що визначено ч. 2 ст. 372 КАС України.

Разом із цим завершальною стадією судового провадження є примусове виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема, обов`язковість виконання рішень (ст. 2 вказаного Закону).

Частиною 4 ст. 18 Закону № 1404-VIII визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 63 цього Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 75 вказаного Закону, яка визначає відповідальність за невиконання рішення, що, зокрема, зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, штраф за невиконання судового рішення може бути накладений за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Спірним питанням даної справи є правомірність накладення на позивача штрафу за невиплату стягувачу в ході виконавчого провадженням сум пенсії.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду.

За приписами статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно статті 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України; здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Судом встановлено, що позивачем частково виконано рішення суду, а саме, проведено нарахування пенсії, здійснено запит до вищестоящого органу на отримання фінансування для виплати нарахованої пенсії. Невиконання позивачем судового рішення в частині повної виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Відтак, виконання судового рішення позивачем мало місце, а часткове невиконання судового рішення відбулось з незалежних від позивача причин, які є поважними у розумінні Закону № 1404-VIII, що виключає можливість накладення штрафу на боржника.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постановах Верховного Суду від 24 січня 2018 року по справі № 405/3663/13-а, від 21 лютого 2018 року у справі № 814/2655/14.

З огляду на наведене, постанова про накладення штрафу прийнята відповідачем безпідставно та є протиправною підлягає скасуванню.

При цьому суд зазначає, що вказане не виключає існування принципу обов`язковості виконання судового рішення, у тому числі у справі № 200/10729/18-а.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене сплачений позивачем при поданні позову судовий збір в розмірі 1921,00 грн. підлягає стягненню з бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи наведене, на підставі Закону України "Про виконавче провадження", Бюджетного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 250, 256, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 17.09.2019 про накладання штрафу у сумі 5100, 00 грн. в межах виконавчого провадження № 58297337.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судовий збір у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Стойка