Справа № 160/2576/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2019 року Справа № 160/2576/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
позивача ОСОБА_1 Я.В.
представника відповідачів 1, 2 Матієнко Т.А.
представника третьої особи 1 Рудова І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відповідача 1 Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, відповідача 2 Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, третя особа 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа 2 Головне управління ДФС у м. Києві, третя особа 3 Головне управління ДФС у Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії, -
- зобов`язати Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку провести нарахування та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із сплаченого на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу на загальну суму 157 323,15 грн. за період з 06.10.2015 року по 20.12.2017 року:
- у сумі 41 736,96 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2017 р., зміненою постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 р. по справі № 804/3291/17, за період з 06.10.2015 р. по 28.04.2016 р.;
- у сумі 60 806,43 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 р. по справі № 804/6862/16, за період з 29.04.2016 р. по 20.03.2017 р.;
- у сумі 50 432,16 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2017 р., залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 р. по справі № 804/7356/17, за період з 21.03.2017 р. по 29.11.2017 р.;
- у сумі 4 347,60 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 р., залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 р. по справі № 804/3000/18, за період з 30.11.2017 р. по 20.12.2017 р.;
- зобов`язати Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку та Східне територіальне управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку подати до органів доходів і зборів з розбивкою по місяцях звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із сплаченого на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу на загальну суму 157 323,15 грн. за період з 06.10.2015 р. по 20.12.2017 р.:
- у сумі 41 736,96 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2017 р., зміненою постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 р. по справі № 804/3291/17, за період з 06.10.2015 р. по 28.04.2016 р.;
у сумі 60 806,43 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 р. по справі № 804/6862/16, за період з 29.04.2016 р. по 20.03.2017 р.;
у сумі 50 432,16 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2017 р., залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 р., по справі № 804/7356/17, за період з 21 03.2017 р. по 29.11.2017 р.;
у сумі 4 347,60 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 р., залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 р. по справі № 804/3000/18, за період з 30.11.2017 р. по 20.12.2017 р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачі, не виконуючи покладених на них обов`язків щодо нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 06.10.2015 року по 20.12.2017 року та подання звіту до органів доходів і зборів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, порушують його право на пенсійне забезпечення. Позивачем також надана відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.
Представник відповідачів 1, 2 у судовому засіданні проти позову заперечував, надавши до суду відзиви на адміністративний позов, в яких посилався на відсутність у Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку підстав для нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 06.10.2015 року по 20.12.2017 року за ОСОБА_3 за період з з 06.10.2015 року по 20.12.2017 рок та для подання звіту до органів доходів і зборів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Таким чином, просив відмовити у задоволенні позову. Представником відповідачів також надані заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримано позицію, викладену у відзиві на адміністративний позов.
Представник третьої особи 1 у судовому засіданні вирішення питання що позовних вимог, залишив на розсуд суду.
Представник третьої особи 2 у судове засідання не з`явився, заявивши клопотання про розгляд справи без його участі. Також, представником третьої особи 2 були надані пояснення, в яких просив позовні вимоги задовольнити.
Представник третьої особи 3 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи 1, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 проходила державну службу на посаді заступника начальника Дніпропетровського територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з 06.02.2014 року по 05.10.2015 року.
03 квітня 2015 року Указом Президента України №199/2015 «Про скорочення граничної чисельності працівників Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку» затверджено граничну чисельність працівників Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі- НКЦПФР) у кількості 460 штатних одиниць, що на 20% менше від початкової чисельності.
14 липня 2015 року винесено рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №1025 «Щодо припинення Дніпропетровського територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку», вирішено припинити Дніпропетровське територіальне управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку шляхом ліквідації.
30 липня 2015 року згідно зазначеного вище рішення №1025 від 14.07.2015 року та наказу голови Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 16.07.2015 року № 138 «Щодо припинення шляхом ліквідації Дніпропетровського територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку», попереджено ОСОБА_3 , про наступне звільнення з посади заступника начальника Дніпропетровського територіального управління НКЦПФР згідно з пунктом 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією територіального управління.
Наказом Голови Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 02 жовтня 2015 року № 310-к ОСОБА_3 , заступника начальника Дніпропетровського територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з 05 жовтня 2015 року звільнено у зв`язку з ліквідацією Дніпропетровського територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, згідно п.1 ст.40 КЗпП України 05 жовтня 2015 року.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2017 року скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року в частині вирішення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України справи для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2017 року.
На час вирішення даної адміністративної справи № 160/2576/19, справа №804/6862/16 за касаційною скаргою Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року в справі № 804/6862/16 перебуває на розгляді у Верховному Суді у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року у справі №804/3000/18, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року, адміністративний позов позивача задоволений частково - стягнуто з Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на користь ОСОБА_2 середній заробіток за період з 30.11.2017 року по 20.12.2017 року в розмірі 4347,60 грн.

На час вирішення даної адміністративної справи № 160/2576/19, справа №804/3000/18 за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року в справі перебуває на розгляді у Верховному Суді у складі Касаційного адміністративного суду.

Як встановлено судом та не заперечується позивачем, відповідач виконав постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2017 року, від 31.07.2017 року, від 29.11.2017 року та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 року.

Крім того, на виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 року у справі № 804/15467/15, Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку 15.12.2017 року винесено наказ № 693К «Про поновлення на роботі ОСОБА_4 », яким скасовано наказ Голови Комісії від 02.10.2015 року № 310К «Про звільнення ОСОБА_4 » та поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді заступника начальника Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з 06 жовтня 2015 року.

При зверненні до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області, позивач дізналась, що роботодавцем не сплачено єдиний внесок на заробітну плату, яку їй було перераховано на виконання вищевказаних судових рішень від 20.03.2017 року, від 31.07.2017 року, від 29.11.2017 року, та не нараховані відрахування за судовим рішенням від 18.09.2018 року, у зв`язку з чим у неї відсутній страховий стаж за період з 06 жовтня 2015 року до 20 грудня 2017 року.

Позивач звернулася до Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з вимогою щодо додержання законодавства про нарахування та сплату ЄСВ від 23.06.2018 року, на яку отримала відповіді від відповідачів № 10/1/102 від 26.07.2018 року (Східне територіальне управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку) та № 20/22778 від 25.07.2018 року (Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку) про те, що ніякі відрахування не проводились, в тому числі до Пенсійного фонду, у зв`язку з тим, що судовими рішеннями Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку не було зобов`язано здійснити відрахування відповідних податків, зборів або інших платежів.

Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (в редакції, чинній на час спірних правовідносин (далі за текстом Закон №1058-IV), цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об`єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до п. 1 ст.14 Закону №1058-IV, страхувальниками відповідно до цього Закону є, в тому числі, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Пунктами 1, 2, 3, 4, 5, 8 частини 1 статті 16 Закону №1058-IV передбачено, що застрахована особа має право: отримати в установленому законодавством порядку свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі; вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку; отримувати безоплатно відомості, внесені до її персональної облікової картки з системи персоніфікованого обліку та Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у тому числі інформацію, що відображає обсяг пенсійних коштів на її накопичувальному пенсійному рахунку в Накопичувальному фонді або індивідуальному пенсійному рахунку в недержавному пенсійному фонді - суб`єкті другого рівня системи пенсійного забезпечення, якщо застрахована особа обрала такий недержавний пенсійний фонд, та стан здійснення пенсійних виплат за формою, встановленою правлінням Пенсійного фонду, та в порядку, визначеному цим Законом; звертатися із заявою до територіального органу Пенсійного фонду про уточнення відомостей, внесених до персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування; оскаржувати в установленому законодавством порядку дії страхувальника, виконавчих органів Пенсійного фонду, їх посадових осіб та інших суб`єктів системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно з абз. 1 ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно абз.5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід розглядати як заробітну плату, а тому страхові внески за застраховану особу роботодавцю необхідно нараховувати в тому ж порядку, який застосовується до заробітної плати (і за той же період, за який нараховується така виплата).

Доказів вчинення відповідачами дій, спрямованих на вжиття ним заходів щодо нарахування та сплати ЄСВ за застраховану особу ОСОБА_4 за період з 06.10.2015 року по 20.12.2017 року, суду не надано.

При цьому, відповідачі не заперечують вказаний факт, та звертають увагу суду, що в рішеннях суду по справах №№ 804/3291/17, 804/6862/16, 804/7356/17, 804/3000/18 не зобов`язано відповідача здійснювати відрахування відповідних податків, зборів або інших платежів за період вимушеного прогулу позивача.

Такі твердження відповідачів судом оцінюються критично, оскільки зазначений їх обов`язок, як роботодавця, встановлено приписами Закону №1058-IV, і для виконання якого включення відповідного застереження до рішення суду не є необхідним.

Відповідно до Закону №1058-IV, період перебування у трудових відносинах з роботодавцем зараховується до страхового стажу за умови нарахування, сплати страхових внесків та подання звітності у вигляді Індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Враховуючи викладене, суд погоджується з позицією позивача щодо неможливості реалізації ним права на зарахування до його страхового стажу періоду перебування у трудових відносинах з відповідачем 2 з 06.10.2015 року по 20.12.2017 року, у зв`язку з не нарахуванням та не сплатою останнім єдиного внеску за нього за даний період.

Також, суд зазначає, що на час розгляду справи діє Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464 -VI (далі - Закон №2464), який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Абзацом першим пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464 визначений перелік платників єдиного внеску, зокрема такими платниками є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Частиною 2 ст. 6 Закону № 2464 передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний:

1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством;

3) допускати посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а до проведення перевірки щодо достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, та для призначення пенсій - посадових осіб органів Пенсійного фонду за наявності направлення та/або наказу про перевірку та посвідчення осіб, надавати їм передбачені законодавством документи та пояснення з питань, що виникають у процесі перевірки;

4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю;

5) надавати безоплатно застрахованій особі та на вимогу членів сім`ї померлої застрахованої особи відомості про заробітну плату (дохід), суму сплаченого єдиного внеску та інші відомості про застраховану особу, що подаються до органу доходів і зборів;

6) пред`являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі;

7) перевіряти під час прийняття на роботу наявність у фізичної особи посвідчення застрахованої особи;

8) повідомляти у складі звітності про прийняття на роботу фізичної особи, відомості про яку відсутні в Державному реєстрі або яка не пред`явила на вимогу платника єдиного внеску посвідчення застрахованої особи, та подавати необхідні відомості і документи для взяття на облік зазначеної особи;

9) отримувати в територіальному органі Пенсійного фонду посвідчення застрахованої особи в порядку, встановленому Пенсійним фондом, та видавати їх застрахованим особам;

10) повідомляти у складі звітності про зміну відомостей, що вносяться до Державного реєстру, про застраховану особу, на користь якої він сплачує єдиний внесок, у десятиденний строк після надходження таких відомостей;

11) у випадках, передбачених цим Законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, стати на облік в органі доходів і зборів як платник єдиного внеску;

12) виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. (ч.2 ст.9 Закону №2464).

Порядок нарахування єдиного внеску на середню заробітну плату за вимушений прогул, яка стягнена за рішенням суду, визначений ч.2 ст.7 Закону №2464. Так, для осіб, які працюють у сільському господарстві, зайняті на сезонних роботах, виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами, творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів), та інших осіб, які отримують заробітну плату (дохід) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання яких перевищує календарний місяць, єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона нарахована.

Зазначений порядок нарахування внеску поширюється також на осіб, яким після звільнення з роботи нараховано заробітну плату (дохід) за відпрацьований час або згідно з рішенням суду - середню заробітну плату за вимушений прогул.

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону №2464, обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Разом з цим, суд зазначає, що обов`язковість сплати страхових внесків за час вимушеного прогулу передбачена Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.15, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.04.15 за № 460/26905 (далі Порядок №435) та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України 20.04.15 № 449, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.05.15 за № 508/26953 (далі - Інструкція № 449).

Так, у пункті 9 Розділу ІV Порядку № 435 та у пп. 4 п. З Розділу ІV Інструкції № 449 вказано, яким чином формується звіт по особам, яким після звільнення з роботи нараховано заробітну плату (дохід) за відпрацьований час або згідно з рішенням суду - середню заробітну плату за вимушений прогул.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06 вересня 1978 року у справі Класс та інші проти Німеччини, із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження відповідачів про те, що фактично рішення суду у справі виконано бути не може, оскільки на думку суду Держава зобов`язана забезпечити повне фактичне відшкодування порушених органами державної влади прав позивача, а відсутність передбаченої нормативно-правовими актами процедури для такого відновлення прав не може бути перешкодою для ухвалення рішення на користь позивача.

Приймаючи рішення у даній справі, суд зауважує, що оскільки судовими рішеннями у справах №№ 804/3291/17, 804/6862/16, 804/7356/17, 804/3000/18 стягнуто кошти на користь позивача саме з Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, обов`язок нарахування, сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та надання звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування покладається саме на Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку, як особу, на судом покладено обов`язок здійснити фактичне відшкодування порушених прав позивача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 до відповідача 1 Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, відповідача 2 Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Головне управління ДФС у м. Києві, Головне управління ДФС у Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії шляхом зобов`язання Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку провести нарахування та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із сплаченого на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу на загальну суму 157 323,15 грн. за період з 06.10.2015 року по 20.12.2017 року: у сумі 41 736,96 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2017 р., зміненою постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 р. по справі № 804/3291/17, за період з 06.10.2015 р. по 28.04.2016 р.; у сумі 60 806,43 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 р. по справі № 804/6862/16, за період з 29.04.2016 р. по 20.03.2017 р.; у сумі 50 432,16 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2017 р., залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 р. по справі № 804/7356/17, за період з 21.03.2017 р. по 29.11.2017 р.; у сумі 4 347,60 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 р., залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 р. по справі № 804/3000/18, за період з 30.11.2017 р. по 20.12.2017 р. та зобов`язання Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку подати до органів доходів і зборів з розбивкою по місяцях звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із сплаченого на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу на загальну суму 157 323,15 грн. за період з 06.10.2015 р. по 20.12.2017 р.: у сумі 41 736,96 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2017 р., зміненою постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 р. по справі № 804/3291/17, за період з 06.10.2015 р. по 28.04.2016 р.; у сумі 60 806,43 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 р. по справі № 804/6862/16, за період з 29.04.2016 р. по 20.03.2017 р.; у сумі 50 432,16 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2017 р., залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 р., по справі № 804/7356/17, за період з 21 03.2017 р. по 29.11.2017 р.; у сумі 4 347,60 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 р., залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 р. по справі № 804/3000/18, за період з 30.11.2017 р. по 20.12.2017 р.

Ухвалою суду від 22.04.2019 року ОСОБА_4 звільнено від сплати судового збору за подання адміністративного позову у справі № 160/2576/19.

Підстави для застосування ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до відповідача 1 Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, відповідача 2 Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, третя особа 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа 2 Головне управління ДФС у м. Києві, третя особа 3 Головне управління ДФС у Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку провести нарахування та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із сплаченого на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу на загальну суму 157 323,15 грн. за період з 06.10.2015 року по 20.12.2017 року:

- у сумі 41 736,96 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2017 р., зміненою постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 р. по справі № 804/3291/17, за період з 06.10.2015 р. по 28.04.2016 р.;

- у сумі 60 806,43 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 р. по справі № 804/6862/16, за період з 29.04.2016 р. по 20.03.2017 р.;

- у сумі 50 432,16 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2017 р., залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 р. по справі № 804/7356/17, за період з 21.03.2017 р. по 29.11.2017 р.,

- у сумі 4 347,60 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 р., залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 р. по справі № 804/3000/18, за період з 30.11.2017 р. по 20.12.2017 р.

Зобов`язати Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку подати до органів доходів і зборів з розбивкою по місяцях звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із сплаченого на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу на загальну суму 157 323,15 грн. за період з 06.10.2015 р. по 20.12.2017 р.:

- у сумі 41 736,96 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2017 р., зміненою постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 р. по справі № 804/3291/17, за період з 06.10.2015 р. по 28.04.2016 р.;

у сумі 60 806,43 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 р. по справі № 804/6862/16, за період з 29.04.2016 р. по 20.03.2017 р.;

у сумі 50 432,16 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2017 р., залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 р., по справі № 804/7356/17, за період з 21 03.2017 р. по 29.11.2017 р.;

у сумі 4 347,60 грн. згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 р., залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 р. по справі № 804/3000/18, за період з 30.11.2017 р. по 20.12.2017 р.

В задоволенні позовних вимог до Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку відмовити.

Судові витрати у справі не стягуються.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 01.11.2019 року.

Суддя В.В. Кальник