Справа № 620/2350/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2350/19 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді: Чаку Є.В.

суддів: Єгорової Н.М., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря: Муханькової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у непризначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 4 роки згідно із статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, постійно проживала у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та у зоні посиленого радіологічного контролю; зобов`язання відповідача призначити йому з 24.05.2019 року пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 4 роки згідно із статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, постійно проживала у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та у зоні посиленого радіологічного контролю.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Семенівського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Новгород-Сіверського об`єднаного управління Пенсійного фонду України №07 від 28.05.2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 4 роки, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 15 червня 2019 року. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останнє та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що судом першої інстанції непроаналізовано належним чином, що станом на 01січня 1993 року позивач прожив або відпрацював у зоні безумовного (обов`язкового) відселення менше 2 років, а відтак не має права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 4 роки, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначив, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та прийнятим з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Судове засідання проведено без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, позивач є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (3 категорія), що підтверджується посвідченням від 02.04.1994 року серії НОМЕР_1.

24.05.2019 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

28.05.2019 року Семенівським відділом з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Новгород-Сіверського об`єднаного управління Пенсійного фонду України прийнято рішення №07, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії.

Листом від 08.07.2019 року за №2570/02/В-12 ГУПФ України в Чернігівській області повідомило позивача про прийняте рішення. У вказаному листі зазначено, що ОСОБА_1 прожив або відпрацював у зоні безумовного (обов`язкового) відселення менше 2 років. Також зазначено, що право на призначення пенсії за віком позивач набуде після досягнення віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи часткового позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у позивача посвідчення громадянина потерпілого від чорнобильської катастрофи 3 категорії, є достатнім підтвердженням того, що він не менше 2-х років проживав або працював саме у зоні безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, що свідчить про те, що останній має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 4 роки. Крім того, судом було враховано прийняту у справі №744/701/17 ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 року в якій суд зазначив, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 4 роки, проте після досягнення ним 56 років.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ).

Згідно із статтею 9 Закону № 796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 9 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Статтею 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно статті 65 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Позивач є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджується посвідченням від 02.04.1994 року серії НОМЕР_1.

Відповідно до пункту 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 11.07.2018 року № 551, потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Таким чином, наявність в позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 підтверджує факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років станом на 1 січня 1993 року.

Вказані обставини також підтверджуються висновками суду апеляційної інстанції, викладеними в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 року у справі №744/701/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 про зобов`язання Новгород-Сіверського об`єднаного управління Пенсійного фонду України призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Зокрема, в ухвалі від 17.10.2017року суд апеляційної інстанції зазначив, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 4 роки, і таке право виникне у нього у віці 56 років.

Вказані висновки суду в рамках іншої справи спростовують доводи апелянта про те, що судом першої інстанції в рамках даної справи непроаналізовано належним чином, що станом на 01січня 1993 року позивач прожив або відпрацював у зоні безумовного (обов`язкового) відселення менше 2 років. В силу ч.4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846), передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи, та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 7 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком подаються посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на відповідних територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Факт проживання позивача на територіях добровільного гарантованого відселення від наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується довідками від 13.10.2017 року №1279 і від 30.07.2019 року №253.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 28.03.2018 року у справі № 333/2072/17(2-а/333/122/17).

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.03.2003 року.

Зокрема, право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент звернення позивача за призначенням пенсії йому виповнилося 55 років, а станом на час звернення до суду з позовом 56 років.

З врахуванням зменшення пенсійного віку на 3 років відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, позивачем дотримано необхідні для призначення пенсії за віком умови, а отже відповідачем протиправно відмовлено в призначенні позивачу пенсії.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вийшов за межі позовних вимог, визнав протиправним і скасував рішення Семенівського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Новгород-Сіверського об`єднаного управління Пенсійного фонду України №07 від 28.05.2019 року, а також зобов`язав ГУПФ України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону №796-ХІІ.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно необхідності часткового задоволення позовних вимог, а саме призначення пенсії з 15.06.2019 року, тобто з дня коли позивачу виповнилось 56 років, а не з 28.05.2019 року.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що таке вирішення справи є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не підлягає задоволенню, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

Є.І. Мєзєнцев