Справа № 160/10356/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
23.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
А тому, ОСОБА_1 вважає відмову Пенсійного фонду в призначенні йому дострокової пенсії незаконною та протиправною, а тому звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Ухвалою суду від 24.10.2019 було прийнято адміністративний позов до розгляду, відкрито провадження у справ та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
18.11.2019 до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на адміністративний позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що згідно підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або патентом про сплати фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року-довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Страховий стаж позивача починаючи з 01.01.2004 обчислено на підставі даних відділу персоніфікованого обліку про сплату страхових внесків. В частині зарахування до страхового стажу періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з 28.05.1997 по 30.06.1997 немає законних підстав.
З огляду на вищевказане, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вважає позовні вимоги не обгрунтованими та просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
05.12.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що пунктом 31 Прикінцевих положень Розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено: «До страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня: 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску)».
Тому позивач вважає, що його страховий стаж за період, коли він займався підприємницькою діяльністю з 1997 року до 30 червня 2000 року має бути зарахованим до страхового стажу для призначення дострокової пенсії на підставі довідки про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності, яку позивач надавав до Пенсійного фонду, але вона не була взята до уваги. Крім неї вимагається надати ще спеціальний торговий патент, або свідоцтво про сплату єдиного податку, або патент про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідку про сплату страхових внесків. Однак, позивач вважає, що такі вимоги Пенсійного Фонду не є законними, бо суперечать пункту 31 Прикінцевих положень Розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 08.09.2019, копія якого міститься в матеріалах справи.
На обліку у ДПІ як суб`єкт підприємницької діяльності з 04.06.1996 по 18.08.2016 перебував ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Дата державної реєстрації - 31.05.1996, дата проведення державної реєстрації припинення - 18.08.2016. ФОП ОСОБА_1 у періоди з 28.05.1997 по 30.06.1997, з 01.10.2006 по 31.01.2007, з 01.09.2008 по 30.09.2008 та з 01.01.2009 по 28.02.2009 застосовував спрощену систему оподаткування, а саме фіксований податок. У решту періодів застосовував загальну систему оподаткування.
04.07.2019 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, як військовослужбовцю, які брали участь у бойових діях.
Листом від 22.07.2019 № 43/03-7/18 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивачу про відмову в призначенні пенсії на підставі того, що його страховий стаж, починаючи з 01.01.2004, обчислено на підставі даних відділу персоніфікованого обліку про сплату страхових внесків. В частині зарахування до страхового стажу періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з 28.05.1997 по 30.06.1997, розглянути інформацію викладену в листі Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 25.06.2019 № 5092/04-36-53-80-50-16, немає законних підстав. Безпосередній страховий стаж позивача становить 24 роки 3 місяці 7 днів, чого недостатньо для призначення відповідного виду пенсії. При цьому зазначено, що, в разі надання довідки про нараховану заробітну плату про сплачені суми страхових внесків в період проходження військової служби з 01.07.2015 по 30.09.2015, загальний страховий стаж позивача становитиме 24 роки 6 місяців 3 дні. Таким чином, позивачу вдруге відмовлено в призначенні пенсії за віком, як військовослужбовцю. Які брали участь у бойових діях, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості відмови відповідача у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій та зарахування до стажу роботи для призначення дострокової пенсії за віком період провадження підприємницької діяльності.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачено у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі -Закон №1058-IV)
Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV унормовано, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.
Згідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Згідно пункту «б» статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-XII (далі - №1788-XII) право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, а саме: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Відповідно до статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також в т.ч.: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до ч. 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року № 793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Тобто, вказаними змінами законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Суд зазначає, що позивач не погоджується із діями відповідача саме в частині не зарахування до страхового стажу період здійснення ним підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування з 1997 року по 30 червня 2000 року. Однак, матеріалами справи підтверджено, що саме у період з 28.05.1987 по 30.06.1997 позивач здійснював підприємницьку діяльність та перебував на спрощеній системі оподаткування.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження здійснення підприємницької діяльності позивачем було надано, зокрема копія Листа Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 25.06.2019 № 5092/04-36-53-80-50-16, копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та копії свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог статті 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.
Згідно з вимогами статті 82 вказаного Закону документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії не пізніше 10 днів з дня їх надходження.
Відповідно до Листа Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 25.06.2019 № 5092/04-36-53-80-50-16 зазначено, що на обліку у ДПІ як суб`єкт підприємницької діяльності з 04.06.1996 по 18.08.2016 перебував ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Дата державної реєстрації - 31.05.1996, дата проведення державної реєстрації припинення - 18.08.2016. ФОП ОСОБА_1 у періоди з 28.05.1997 по 30.06.1997, з 01.10.2006 по 31.01.2007, з 01.09.2008 по 30.09.2008 та з 01.01.2009 по 28.02.2009 застосовував спрощену систему оподаткування, а саме фіксований податок. У решту періодів застосовував загальну систему оподаткування.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що період з 28.05.1996 по 30.06.1997, в який позивач працював, застосовуючи спрощену систему оподаткування та сплачував податки до Пенсійного фонду, має бути зарахований до його страхового стажу.
За таких обставин, суд дійшов висновку щодо неправомірності рішення Пенсійного органу в частині не зарахування зазначеного періоду до трудового (страхового) стажу позивача, оскільки наявні докази перебування позивача на спрощеній системі оподаткування та сплати позивачем страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як фізичною особою-підприємцем.
Окрім того, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовивши позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій, не зарахувавши період провадження підприємницької діяльності, допустив протиправні дії шляхом винесення відповідного рішення-відповіді, що призвело до порушення права позивача на отримання пенсії.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 72-77, 94, 241-246, 250, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко