Справа № 822/3310/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2019 року

Київ

справа №822/3310/17

адміністративне провадження №К/9901/61315/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та особи, яка приєдналась до касаційної скарги Міністерства юстиції України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2018 у складі судді колегії суддів: Михайлова О.О., Петричковича А.І., Шевчука О.П. та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 у складі колегії суддів: Смілянця Е.С., Залімського І.Г., Сушка О.О. у справі №822/3310/17 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, треті особи: Приватний нотаріус Хмельницького міського нотаруального округу Кот Марина Олександрівна, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати п. 5 наказу Міністерства юстиції України "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" №3289/5 від 24.10.2017, щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №34625891 від 05.04.2017, прийняте приватним нотаріусом Кот М.О.

- зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії щодо поновлення запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятого приватним нотаріусом Кот М.О.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року, яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2018 року, визнано протиправним та скасовано пункт 5 наказу Міністерства юстиції України від 24 жовтня 2017 року №3289/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 5 квітня 2017 року №34625891, прийняте приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення і направити справу до на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що судовий арешт не є перешкодою для прийняття рішення про скасування рішення державного реєстратора, яке було прийняте з порушенням норм чинного законодавства України, за результатами розгляду скарги у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Вказано, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено заборона міністерству юстиції України розглядати скарги у сфері державної реєстрації прав під час судового арешту на об`єкт, який є предметом рішення державного реєстратора та приймати відповідні рішення за результатами розгляду скарги. Заявником касаційної скарги вказано, що оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.10.2017 № 3289/5 був прийнятий відповідно до норм діючого законодавства України та не може бути скасований.

Міністерством юстиції України подано до суду заяву про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 , в якій відповідач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2018 року прийнято заяву Міністерства Юстиції України про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 .

У поданому відзиві ОСОБА_2 просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Вказує, що касаційна скарга ОСОБА_1 не базується на вимогах чинного законодавства України, є необґрунтованою і такою, що суперечить Конституції України, Європейській Конвенції з прав людини.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У ході розгляду справи судами встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 9 червня 2004 року ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 220020162, яка знаходиться у с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області.

Державним реєстратором виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчаком Р.Р. 26 січня 2017 року прийнято рішення №33577624, яким відкрито розділ №110 на земельну ділянку з кадастровим номером 220020162 та проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 за №18720303 на зазначену земельну ділянку.

Рішенням від 21 лютого 2017 року № 33962222, прийнятим приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області Дядюшею О.О., було зареєстровано перехід права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 220020162 до ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 21 лютого 2017 року.

Рішенням від 5 квітня 2017 року №34625891, прийнятим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О., було зареєстровано перехід права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 220020162 до ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 5 квітня 2017 року.

13 вересня 2017 року у єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №0000496; заявник - ОСОБА_1 , правова кваліфікація - (КК України 2001) ст.190, ч.3; фабула - у період з грудня 2016 року по лютий 2017 року невстановлені слідством особи, з корисливих мотивів, шахрайським способом придбали право на земельні ділянки з кадастровими номерами 220020162, 220020188, 220020163, 220020180, 220020164, що у власності гр. ОСОБА_1 . Вказані дії невстановлених слідством осіб призвели до спричинення майнової шкоди гр. ОСОБА_1 у великих розмірах.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2017 року у справі №344/12078/17 (провадження №1-кс/344/3587/17) накладено арешт на земельну ділянку в с.Поляниця Яремчанської міської ради з кадастровим номером 220020162, яка на даний час знаходиться у власності ОСОБА_2

Головним державним виконавцем Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 27 вересня 2017 року на забезпечення виконання ухвали №1-кс/344/3587/17 від 20 вересня 2017 року накладено арешт на нерухоме майно: земельна ділянка, реєстраційний/кадастровий номер 220020162, місцезнаходження: Івано-Франківська обл., м.Яремче, с.Поляниця, що належить боржнику: ОСОБА_2 (виконавче провадження ВП №54777922).

Рішенням від 29 вересня 2017 року №37338853 головного державного виконавця Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Гуменюка В.В. зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вид обтяження - арешт нерухомого майна: земельної ділянки з кадастровим номером 220020162, яка належить ОСОБА_2

ОСОБА_1 4 жовтня 2017 року подала до Міністерства юстиції України скаргу на рішення державних реєстраторів (суб`єктів державної реєстрації). 09 жовтня 2017 року (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2017 року) нею було подано доповнення до скарги. Зазначені скарга із доповненням містили посилання на незаконність дій реєстраторів, в тому числі щодо рішень №33577624, №33962222, №34625891.

10 жовтня 2017 року секретар комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України листом №3/29863-0-33-Н/19к направив ОСОБА_2 копію скарги ОСОБА_1 та повідомив, що повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації буде опубліковано на сайті департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України.

Засідання комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України з розгляду скарги ОСОБА_1 відбувся 19 жовтня 2017 року, про що у відповідному розділі на сайті Міністерства юстиції України розміщено оголошення.

Наказом Міністерства юстиції України від 24 жовтня 2017 року №3289/5, на підставі висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 19 жовтня 2017 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано, серед інших:

- рішення №33577624 державного реєстратора виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчака Р.Р. від 26 січня 2017 року;

- рішення №33962222 приватного нотаріуса Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області Дядюши О.О. від 21 лютого 2017 року;

- рішення №34625891 приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. від 5 квітня 2017 року.

Крім того, заблоковано доступ державного реєстратора виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчака Р.Р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці.

Висновок комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 19 жовтня 2017 року про протиправність рішень №33577624, №33962222, №34625891 обґрунтовано тим, що вони прийняті з порушенням законодавства у сфері державної реєстрації, а саме проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 220020162 державним реєстратором виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчаком Р.Р. відбулось з урахуванням оголошення в друкованому засобі масової інформації про втрату державного акта на право власності на земельну ділянку, яке не відповідає вимогам законодавства - у оголошенні про втрату оригіналу державного акта не міститься інформація щодо органу, яким видано державний акт.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що станом на дату прийняття оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України та на дату вирішення даної адміністративної справи вирок в кримінальній справі про те, що земельна ділянка площею 0,25 га з кадастровим номером 220020162, яка знаходиться у с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, набута ОСОБА_2 чи іншими особами злочинним шляхом - відсутній. Натомість вказано, що сам факт постановлення ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2017 року у справі №344/12078/17 (провадження №1-кс/344/3587/17) про накладення арешту на земельну ділянку в с.Поляниця Яремчанської міської ради з кадастровим номером 220020162 не є доказом незаконного набуття ОСОБА_2 вказаної земельної ділянки.

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача з п. 5 наказу Міністерства юстиції України "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" №3289/5 від 24.10.2017, щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №34625891 від 05.04.2017, прийняте приватним нотаріусом Кот М.О. Тобто позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача.

Ураховуючи те, що позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття фізичною особою права власності на спірне майно і можуть впливати на майнові права та інтереси учасників справи, Суд, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшов висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Тобто предметом спору у цій справі є визнання права власності на нерухоме майно, оскільки зазначені позовні вимоги приводять до вирішення питання про право власності на це нерухоме майно.

Отже, спірні правовідносини у справі пов`язані з необхідністю захисту права на об`єкт нерухомого майна, тобто права цивільного, тому позов у справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Юрисдикція цивільних справ визначена статтею 19 ЦПК, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У справі, що розглядається, позовні вимоги спрямовані на захист порушеного, на думку позивача, права власності на земельну ділянку внаслідок скасування спірним наказом реєстрації вказаного майна за позивачем.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Таким чином, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 21 листопада 2018 року у справі №813/1362/16, від 28 листопада 2018 року у справі № 825/642/18, від 29 січня 2019 року у справі № 803/1589/17, від 29 травня 2019 року у справі № 826/9341/17 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Керуючись ст. 343, 349, 354, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та особи, яка приєдналась до касаційної скарги, - Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2018 року скасувати.

Провадження у справі № 822/3310/17 закрити.

Роз`яснити про право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді А.І. Рибачук

Л.В. Тацій