Справа № 580/2727/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2727/19 Суддя (судді) першої інстанції: П.Г. Паламар
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Безименної Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року про повернення позовної заяви (суддя Паламар П.Г.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання протиправним рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Черкаської міської ради, у якому просив визнати протиправним та нечинним рішення Черкаської міської ради № 2-4026 від 05.03.2019 «Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 24.01.2019 № 2-3735 «Про міський бюджет на 2019 рік».

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано ОСОБА_1 строк тривалістю десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, протягом якого останній мав усунути недоліки позовної заяви, а саме надати суду: обґрунтування свої вимог з зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини та надати як для суду так і для сторін уточнену позовну заяву; зазначити, яким чином вплине спірне рішення Черкаської міської ради № 2-4026 від 05.03.2019 на права та обов`язки саме позивача; здійснити сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року 07.10.2019 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, у якій позивач зазначив, що законодавець не надає право суду приймати рішення щодо порушення чи не порушення прав позивача на стадії прийняття позовної заяви до розгляду, а КАС України містить вичерпний перелік підстав для залишення позовної заяви без руху, а від сплати судового збору позивач звільнений як особа з інвалідністю II групи на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». До заяви позивачем додано копію рішення Черкаської міської ради № 2-4026 від 05.03.2019 з додатками.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року позовну заяву повернуто позивачеві, оскільки ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху в позивача вимагалося обґрунтувати порушення рішенням Черкаської міської ради № 2-4026 від 05.03.2019 прав та обов`язків саме позивача, однак в заяві на усунення недоліків останнє не міститься, і позивачем надано докази, що підтверджують обставини лише в одному екземплярі, що свідчить про те, що в строк визначений судом на приведення адміністративного позову до вимог ст. 160, 161 КАС України, позивач не виконав вимог ухвали.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляцій скаргу, з підстав порушення норм процесуального права, в якій просить скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції іншим складом суду.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що виключно у процесі судового розгляду суд може при винесенні рішення описати висновки про відсутність порушеного права позивача; щодо сплати судового збору позивач вказує, що зазначивши в ухвалі про те, що пільги передбачені п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» поширюються виключно на фізичних осіб, які звертаються на захист власних інтересів», суд першої інстанції порушив норми як процесуального так і матеріального права, оскільки Закон України «Про судовий збір» такого формулювання не містить.

25.11.2019 від відповідача до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Черкаська міська рада просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 залишити без змін.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Вимоги, які висуваються процесуальним законом до позовної заяви, визначені статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема частиною п`ятою цієї статті встановлено, що в позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

До позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви, оскільки позивачем не обґрунтовано яким чином рішенням Черкаської міської ради № 2-4026 від 05.03.2019 порушено права позивача та надано докази, що підтверджують обставини лише в одному екземплярі.

Щодо вказаних обставин, колегія суддів зазначає що для залишення позовної заяви без руху, виявлені недоліки серед іншого, повинні бути такими, що перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі та виконати обов`язок з повідомлення про це осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в даному випадку були відсутні такі недоліки позовної заяви, які перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі та виконати обов`язок з повідомлення про це осіб, які беруть участь у справі.

Вказані судом першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху обставини можуть бути усунуті і після відкриття провадження по справі.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що позивачем не обґрунтовано яким чином рішенням Черкаської міської ради № 2-4026 від 05.03.2019 порушено права позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно висновку Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №522/3665/17: «У разі встановлення обставин, що свідчать про очевидну відсутність законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), адміністративний суд не має юрисдикції для розгляду справи і відмовляє у відкритті адміністративного провадження. Якщо ж очевидних ознак відсутності матеріально-правової зацікавленості на стадії відкриття провадження не встановлено, суд, за наявності інших законних передумов, відкриває провадження. Якщо очевидні ознаки відсутності матеріально-правової зацікавленості виявлені після відкриття провадження, суд має право закрити провадження. Оскільки йдеться про обмеження доступу до судочинства, очевидність відсутності у позивача законного інтересу повинна бути поза межами обгрунтованого сумніву. Якщо такий сумнів є, він повинен тлумачитися на користь позивача, а отже у цьому випадку суд повинен розглянути справу по суті».

Також, згідно висновку Верховного Суду у постановах від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16 і від 15 серпня 2019 року у справі №1340/4630/18: «Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові».

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частинами першою, другою статті 8 Кодексу передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі «Делькур проти Бельгії» висловлена позиція, що в демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 р. по справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух.

Європейський суд вказує, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

ЄСПЛ неодноразово висловлював у своїх рішеннях позицію щодо необхідності уникнення судами зайвого формалізму. Зокрема, у справі Miragall Escolano v. Spain (рішення від 25.01.2000 р.) Суд зазначив, що надто суворе тлумачення процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду.

Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що повернення позовної заяви з підстав ненадання копії додатків до рішення Черкаської міської ради № 2-4026 від 05.03.2019 «Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 24.01.2019 № 2-3735 «Про міський бюджет на 2019 рік» для відповідача є занадто суворим тлумаченням процесуальної норми про необхідність додання до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, оскільки копія самого оскаржуваного позивачем рішення, як вбачається з матеріалів справи була додана до позовної заяви, а ще одна копія такого рішення з додатками буда додана до заяви про усунення недоліків позовної заяви, при цьому, суд враховує, що оскаржуване рішення прийнято Черкаською міською радою, яка і є відповідачем, і знаходиться в мережі Інтернет у відкритому доступі, а тому, зміст додатків до такого рішення був відомий відповідачу.

Також, колегія суддів зазначає, що витребовування доказів судом, а також надання їх учасниками справи за власною ініціативою можливе й після відкриття провадження у справі з метою дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі.

Колегія суддів у даній справі не вбачає ані недобросовісності позивача щодо невиконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, ані процесуальних перешкод для прийняття судом першої інстанції справи до провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За змістом частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до створення перешкоди у реалізації позивачем права на доступ до правосуддя, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання протиправним рішення направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

Н.В. Безименна