Справа № 520/1778/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 р.Справа № 520/1778/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: П`янової Я.В. , Зеленського В.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Олійник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Волошин Д.А., м. Харків) від 16.07.2019 року (повний текст рішення складено 25.07.2019 р.) по справі №520/1778/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0003418/1-5606-2030, №0-2030, №0-2030 та №0003417/1-5606-2030.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №0003418/1-5606-2030, №0-2030, №0-2030 та №0003417/1-5606-2030 є незаконним та таким, що не відповідають вимогам діючого законодавства, отже підлягають скасуванню, оскільки через те, що всі об`єкт нерухомості на які виписані податкові повідомлення-рішення є будівлями промисловості та до них застосовується пільга з оподаткування відповідно до абз. «є» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України. Крім того, зазначив, що вказані будівлі використовуються позивачем у промисловості шляхом здачі в оренду промисловому підприємству. Що стосується об`єкту нерухомості за адресою Харківська область, Дергачівський район, с. Руська АДРЕСА_1 (комплекс, майновий, загальна площа 3338,4 кв.м) такого об`єкту оподаткування взагалі немає у зв`язку з тим, що його було знесено та розпочато будівництво, яке триває і до цього часу. Щодо податкового повідомлення-рішення №0003417/1-5606-2030 від 05.11.2018 зазначив, що скарга на вказане податкове повідомлення-рішення в межах адміністративного оскарження є задоволеною.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №0-2030 від 05.11.2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Стягнуто на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків, 61057, код 39599198) суму сплаченого судового збору у розмірі 927,15 грн. (дев`ятсот двадцять сім гривень 15 копійок).

Позивач, частково не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 року в частині відмови в задоволенні позову, що стосується визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0003418/1-5606-2030, №0-2030 та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

В частині податкового повідомлення-рішення №0003417/1-5606-2030 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Представник позивача Радутний О.Е. в судовому засіданні 05.12.2019 р. підтримав свою апеляційну скаргу та надав пояснення в її обґрунтування.

Відповідач, частково не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 року в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Крім того, відповідач не погоджується з судовим рішенням в частині обґрунтування відмови в задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення №0003417/1-5606-2030.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду в частині відмови в задоволенні позову що стосується рішень №0003418/1-5606-2030, №0-2030, просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

В судовому зсіданні 05.12.2019 р. представник відповідача Лук`янцев С.О. підтримав свою апеляційну скаргу та надав пояснення в її обґрунтування.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що позивачу, Фізичній особі - підприємець ОСОБА_1 , на праві приватної власності належать об`єкти нерухомості:

- нежитлова будівля літ. «Т» загальною площею 1650,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу №15 від 10.03.2016 р., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №55118427 від 15.03.2016 р., договором купівлі-продажу земельної ділянки №15/17 від 18.04.2017 р., Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-017 від 22.02.2017 р., технічним паспортом на виробничий будинок (нежитлова будівля виробничий комплекс по виготовленню засобів власної гігієни та косметики), виготовленим 24.03.2016 р. та технічним паспортом на виробничий будинок (нежитлова будівля виробничий комплекс по виготовленню засобів власної гігієни та косметики), виготовленим 11.01.2019 р. (а.с.36-45, 53, 126);

- комплекс, майновий, загальною площею 3338,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул. Польова, буд. 15, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу №4651 від 10.12.2013 р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №14300893 від 10.12.2013 р. та технічними паспортами на виробничі будинки (пташник «З», пташник «Ж», пташник «Є»), виготовлені 25.08.2009 р. (а.с.19-26).

Головним управлінням ДФС у Харківській області 05.11.2018 р. винесено відносно позивача податкові повідомлення-рішення від:

- №0-2030, яким Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017 рік в розмірі 26707,20 грн.;

- №0003417/1-5606-2030, яким Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2015-2016 рік в розмірі 43332,44 грн.;

- №0-2030, яким Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017 рік в розмірі 13200,80 грн.;

- №0003418/1-5606-2030, яким Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік у розмірі 9474,32 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач провів процедуру їх адміністративного оскарження, за наслідками якої, рішенням ДФС України від 22.01.2019 р. №3168/6/99-99-11-05-01-25 податкові повідомлення-рішення від 11.05.2018 р. №0003418/1-5606-2030, №0-2030 та №0-2030 залишені без змін, а скарга без задоволення. При цьому, щодо скарги від 18.12.2018 р. на податкове повідомлення-рішення №0003417/1-5606-2030, у рішенні ДФС України про результати розгляду скарги жодної інформації не зазначено.

Позивач, не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Відмовляючи частково в задоволенні позову, суд першої виходив з того, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за нерухоме майно, а саме, нежитлову будівлю літ. «Т» загальною площею 1650,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . за період 2016-2017 рік.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Так, податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС у Харківській області №0003418/1-5606-2030, №0-2030 Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за нерухоме майно, а саме, нежитлову будівлю літ. «Т» загальною площею 1650,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . за період 2016-2017 рік.

Згідно з ст. 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Статтею 266 ПК України визначено платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкти оподаткування, базу оподаткування, а також пільги із сплати цього податку.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно підпункту 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що об`єкти нежитлової нерухомості - це будівлі, приміщення, що не віднесені, відповідно до законодавства, до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Відповідно до пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, не є об`єктами оподаткування будівлі промисловості, зокрема, виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Системне тлумачення підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України свідчить про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив чіткі умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширювальному тлумаченню.

Аналіз пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України свідчить про те, що нерухомість має бути класифікована як «будівлі промисловості промислових підприємств». При цьому законодавець використав прислівник «зокрема», який уживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, та який відноситься в даному випадку до виду будівель промисловості (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення), а не до суб`єкта власності.

Згідно підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт «ґ»).

Згідно пункту 5.3 статті 5 ПК України, інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості».

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості», 1251.2 - «Будівлі підприємств чорної металургії», 1251.3 - «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості», 1251.4 - «Будівлі підприємств легкої промисловості», 1251.5 - «Будівлі підприємств харчової промисловості», 1251.6 - «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості», 1251.7 - «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості», 1251.8 - «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості», 1251.9 - «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

В законодавстві України не існує правової норми, яка б чітко визначала поняття «промислове підприємство».

Відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29 листопада 2010 року №530, економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B «Добувна промисловість та розроблення кар`єрів», C «Переробна промисловість»; D «Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря», E «Водопостачання; каналізація, поводження з відходами» та F «Будівництво».

Промисловість в розумінні економічної теорії це провідна галузь господарства, яка об`єднує підприємства, що виробляють електроенергію, знаряддя праці, предмети побуту, забезпечує потреби в паливі, сировині, матеріалах та різноманітних товарах.

Підприємство це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки (стаття 62 Господарського кодексу України).

Колегія судів зазначає, що судом першої інстанції було вірно визначено, що застосування пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе лише у разі дотримання двох обов`язкових умов - наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств. Позивач не є промисловим підприємством в розумінні Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.12.2018 року по справі №822/2614/16 , від 26.03.2019 р. № 808/722/17.

Відтак, об`єкти нерухомості, які на праві власності належать позивачу, навіть за наявності у нього статусу фізичної особи-підприємця, не підпадає під дію пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Цим пунктом не охоплюється нерухомість, яка використовується фізичною особою-підприємцем у власній господарській діяльності.

На підставі вищенаведеного, колегія судів робить висновок, що податкові повідомлення-рішення №0003418/1-5606-2030 та №0-2030 є правомірними, прийнятими відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих повноважень, а тому не підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 05.11.2018 року №0-2030, колегія судів зазначає.

Як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДФС у Харківській області від 05.11.2018 р. №0-2030 позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за нерухоме майно, а саме, комплекс, майновий, загальною площею 3338,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул. Польова, буд. 15.

Так, з матеріалів справи вбачається, що підставою виникнення права власності у позивача на комплекс, майновий, загальною площею 3338,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул. Польова, буд. 15 є договір купівлі-продажу №4651 від 10.12.2013 р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №14300893 від 10.12.2013 р. та технічними паспортами на виробничі будинки (пташник «З», пташник «Ж», пташник «Є»), виготовленими 25.08.2009 р. (а.с.19-26).

Водночас, судом першої інстанції встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що в 2015 р. виробничі будинки (пташник «З», пташник «Ж», пташник «Є») були знесені та у 2016 році на вказаній земельній ділянці розпочато нове будівництво виробничо-складського комплексу, яке триває до цього часу.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи. а саме декларацією про початок виконання будівельних робіт, а саме, будівництва виробничо-складського комплексу по АДРЕСА_4 . Польова, буд. 15, с. Руська Лозова, Дергачівський район, Харківська область, зареєстрованої Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області 04.07.2016 р. №ХК 27. (а.с.27-29)

Відповідно до долученого до матеріалів справи договору підряду №08/09 від 08.09.2014 р., ТОВ «Рисайклменг Партнер УП» (підрядник) зобов`язується виконати роботи по демонтажу пташників по АДРЕСА_1 буд. 15, с. Руська Лозова, Дергачівський район, Харківська область. ФОП Одношевний С ОСОБА_2 (замовник) зобов`язується надати підряднику будівельний майданчик, забезпечити можливість здійснювати роботи на ній та оплатити в строки та на умовах, передбачених вказаним Договором. Згідно акту прийому-передачі робіт №ОУ від 07.12.2014 р. підрядником здійснені роботи згідно договору від 08.09.2014 р. (а.с.101-104).

Згідно довідки Комунального підприємства Технічної інвентаризації «Інвенрос» №7674-Г від 31.01.2019, майновий комплекс (пташник «З», пташник «Ж», пташник «Є»), що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул. Польова, буд. 15, при обстеженні на місці, згідно акта поточних змін від 20.12.2018 було встановлено, що пташники «Є,Ж,З» знесені. (а.с.76).

Крім того, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №157876472 від 28.02.2019 р. внесено відомості про знищення об`єкта нерухомого майна, а саме, комплексу, майнового, загальною площею 3338,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул. Польова, буд. 15.(а.с.74).

Тобто, нежитлові приміщення належні позивачу, а саме комплексу, майнового (пташник «З», пташник «Ж», пташник «Є»), загальною площею 3338,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 Польова АДРЕСА_6 буд. 15, станом на 2015 рік та на момент прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень відсутні в натурі.

Позивачем реєстрація припинення права власності на вказаний об`єкт була проведена несвоєчасно, лише 28.02.2019 року.

Разом з цим, судом першої інстанції було вірно визначено, що оскільки за приписами п.п.266.2.1. п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт нерухомості, його наявність в натурі, а тому факт наявності запису про право власності на об`єкт за його відсутності в натурі та несвоєчасне внесення запису про припинення права власності не є підставою для нарахування податку.

На підставі вищенаведеного колегія судів робить висновок, що нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за відсутності основної складової нарахування такого податку - його об`єкту у вигляді нежитлової нерухомості є неправомірним, а тому податкове повідомлення-рішення №0-2030 від 05.11.2018 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, щодо податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 05.11.2018 №0003417/1-5606-2030, колегія судів зазначає.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.12.2018 р. ФОП ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст.56 ПК України до Державної фіскальної служби України було направлено скаргу на податкове повідомлення-рішення №0003417/1-5606-2030 (а.с.133-137).

Рішенням про продовження розгляду скарги №1457/6/99-99-11-05-01-25 від 11.01.2019 Державною фіскальною службою України продовжено розгляд скарги по 19.02.2019 р. включно по податковому повідомленню-рішенню від 05.11.2018 №0003417/1-5606-2030. (а.с.141).

Відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п. 56.2 ст. 56 ПК України).

Відповідно до приписів пункту 56.3 статті 56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Водночас, приписами пунктів 56.8, 56.9 статті 56 ПК України встановлено, що контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

При цьому, рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку (п. 56.10 статті 56 ПК України).

В той же час, наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 року №916 затверджено Порядок оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, яким визначено процедуру оскарження платниками податків податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючих органів (далі - рішення) під час адміністративного оскарження (далі - Порядок №916).

Згідно пункту 2 розділу VII контролюючий орган зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів, що настають за днем отримання скарги платника податків, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Вмотивованим є рішення, яке відповідає таким ознакам: зазначені конкретні посилання на норми Податкового кодексу України та інші нормативно-правові акти, на яких воно ґрунтується, з урахуванням матеріалів скарги; по суті вимог чи заперечень платника податків контролюючий орган висловив свою позицію.

В матеріалах справі відсутнє вмотивоване рішення за скаргою позивача на податкове повідомлення-рішення №0003417/1-5606-2030, яке було надіслано на адресу позивача протягом строку, продовженого за рішенням керівника контролюючого органу, а тому скарга позивача на зазначене вище податкове повідомлення-рішення є повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків, а тому податкове повідомлення-рішення №0003417/1-5606-2030 є скасованим в межах адміністративного оскарження, а тому підстави для скасування його в судовому порядку відсутні.

Щодо посилання апелянта на те, що в рішенні про результати розгляду скарги в першому абзаці зазначено про скаргу позивача від 18.12.2018 р., колегія судів не приймає до уваги оскільки зазначена скарга подавалась на податкове повідомлення-рішення від 05.11.2018 №0003417/1-5606-2030, яке в рішенні відсутнє. Строк розгляду цієї скарги продовжено до 19.02.2019, а не по 24.01.2019, як зазначається в рішенні. Окрім того, скаржник просив скасувати податкове повідомлення-рішення з підстав відсутності об`єкта, однак жодних доводів та висновків стосовно цього та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, в рішенні не зазначено.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянтів, позивача та відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 року по справі № 520/1778/19 залишити без змін. .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Я.В. П`янова В.В. Зеленський
Повний текст постанови складено 06.12.2019 року