Справа № 759/14189/19
Суддя: Миколаєць І. Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14189/19

пр. № 2-а/759/372/19

23 жовтня 2019 року року Святошинський районний суд м. Києва ускладі

головуючогосуддіМиколаєць І.Ю.,
при секретарі за участі позивачаШелудько В.В. , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора другого батальйону сьомої роти Управління патрульної поліції у м. Києві Зайрай Тараса Олексійовича(03680, м.Київ, вул.Народного ополчення, 9) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 рокупозивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить скасувати постанову серії АЕВ № 1369252 від 27.07.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, як протиправну, та закрити справу.

Свою вимогу позивач обґрунтовує тим, що 27.07.2019 року було складено адміністративну постанову серії АЕВ № 1369252якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Вважає, що у його діях відсутній склад правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, а також тим, що постанова була винесена з порушенням норм чинного законодавства з наступних підстав.За відсутністю жодних доказів вини позивача, інспектор грубо порушив вимоги статті 252 КУпАП. Постанова винесена без розгляду справи та вивчення доказів. У діях позивача відсутній склад правопорушення, оскільки п. 17.2 ПДР дозволено поворот праворуч на дорозі зі смугою для маршрутних т/з.

Представник відповідача Габро Р.О. надав суду відзив на позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, оскільки за порушення вимог п.п. 17.1 ПДР, яке полягає у виїзді на смугу для маршрутних транспортних засобів, настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП. А відтак, посилання позивача на невірну кваліфікацію його порушення є помилковим.

Оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження викладених ним в позовній заяві тверджень, зокрема про те, що оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача в порядку та в спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 07.08.2019 р. провадження у справівідкрито (а.с. 10-11, 12).

У судовому засіданні позивач просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судовез асідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1369252 від 27.07.2019 р., 27.07.2019 р. о 15.04 год. за адресою: м. Київ, бул. Т. Шевченка, 18 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ToyotaCorolla», д.н.з. НОМЕР_1 здійснив виїзд на смугу для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.п. 17.1. ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого складена дана постанова та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу в сумі 510,00 грн. (а.с. 5).

Суд, зважаючи на обов`язок доказування відповідачем у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідно до норми ч.2 ст. 71 КАС України та зважаючи на встановлення вказаною нормою презумпції вини відповідача вважає, що презумпція вини не є абсолютною, оскільки не звільняє суд від обов`язку ухвалити справедливе та правосудне рішення, встановивши обставини справи.

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Відповідно до п.17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі..

Згідно ст. 9 КУпПА адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд також виходить з норми ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів посадовою особою, яка оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.4 та ч. 5 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене правопорушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Так процедура розгляду поліцейськими справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 р, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853. Згідно п. 4 розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. У п. 2 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене зокрема ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративне правопорушення.

Таким чином, інспектор патрульної служби, який уповноважений виносити постанову про притягнення до адмінвідповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право розглядати адміністративні справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення, а не за місцезнаходженням УПП у м. Києві ДПП.

Крім постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, позивачем не надано ніяких доказів в обґрунтування своїх позовних вимог.

Отже, суд вважає, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Заграй Т.О ., який є посадовою особою та виконує посадові інструкції, керуючись Правилами дорожнього руху України та своєю правосвідомістю, встановив порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 72, 77, 243, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,ст.ст. 9, 122, 251, 252, 258, ст. 288 Кодексу України про адміністративне правопорушення суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог за адміністративним позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора другого батальйону сьомої роти Управління патрульної поліції у м. Києві Зайрай Тараса Олексійовича(03680, м.Київ, вул.Народного ополчення, 9) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- відмовити.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя І.Ю. Миколаєць