Справа № 200/12899/19-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 р. Справа№200/12899/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області Новикової Л.О. Про повернення виконавчого документу стягувачу від 17.10.2019 ВП №59754939.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування і виплату пенсії з 01.05.2018 року. Позивачем отримано виконавчий лист та пред`явлено останній до примусового виконання. Відповідачем по справі відкрито примусове виконання. Однак, постановою від 17.10.2019 року ВП №59754939 повернуто виконавчий документ стягувачу. На думку позивача, державний виконавець безпідставно повернув виконавчий лист, оскільки рішення суду фактично не виконано, у зв`язку з чим вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року у справі № 200/12899/19-а позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, позивач усунув недоліки позовної заяви у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 09 грудня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву не надав, свою позицію щодо позовних вимог не висловив.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України.

Третя особа своїм правом для надання пояснень по справі не скористалась.

Представники сторін у судове засідання, призначене на 09 грудня 2019 року не з`явилися, докази належного повідомлення знаходяться в матеріалах справи.

Разом з цим, 09 грудня 2019 року через відділ документообігу та архівної роботи суду представником відповідача надана заява про розгляд справи, призначеної на 09 грудня 2019 року без участі представника відділу та винесення рішення на розсуд суду. Також, до заяви було додано копію листа Маріупольського ОУПФУ Донецької області від 15.08.2019 року №20432/34-1 з додатком.

Ураховуючи положення статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року у справі №200/576/19-а адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелинського, буд. 27а, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) у період з 01.05.2018 року. Зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () поновити нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) у період з 01.05.2018 року.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року у справі № 200/576/19-а апеляційну скаргу Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року у справі №200/576/19-а повернуто апелянту.

На виконання вказаного рішення Донецьким окружним адміністративним судом 18 липня 2019 року було видано виконавчий лист у справі № 200/576/19-а, який було пред`явлено до виконання до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Як вбачається з листа Маріупольського об`єднаного УПФУ Донецької області №20432/34-1/19 від 19.08.2019 року, на виконання рішення суду, розпорядженням управління від 08.08.2019 року проведено поновлення нарахування ОСОБА_1 пенсії з 01.05.2018 року. Сума нарахованих коштів за період з 01.05.2018 року по 31.08.2019 року становить 47 662,12 грн. Зазначає, що виплати пенсій здійснюються виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, інших фінансових можливостей, крім зазначених на здійснення виплат управління не має. Нарахування сум коштів за рішенням суду проведено на вересень 2019 року. Управлінням систематично спрямовується до розпорядника коштів інформація про необхідність, виділення асигнувань для виконання рішень суду. Виплата пенсій стягувачу в вересні 2019 року буде проведена відповідно до наявних асигнувань.

З додатку, до вищезазначеного листа вбачається, що ОСОБА_1 відновлено нарахування пенсії з 01 травня 2018 року.

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 17 жовтня 2019 року виконавчий лист у справі №200/576/19-а, виданий 18.07.2019 року про зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () поновити нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) у період з 01.05.2018 року, повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження.

Постанова вмотивована тим, що рішення суду виконано в частині відновлення нарахування пенсії. Згідно листа Маріупольського об`єднаного УПФУ Донецької області №20432/34-1/19 від 19.08.2019 року стягувачу поновлено нарахування пенсії. Нарахована сума коштів становить 47 662,12 грн. Відповідно до п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою Пенсійного фонду України №28-2 від 22.12.2014 року передбачено, Головне управління Фонду забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які із законодавством здійснюються за рахунок Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами). Виплата пенсії проводиться відповідно до наявних асигнувань.

При цьому, суд зазначає, що станом на дату прийняття спірної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (17.10.2019 року) докази відновлення виплати пенсії позивачу з 01.05.2018 року на виконання виконавчого листа від 05 квітня 2019 року у справі № 200/576/19-а, у матеріалах справи відсутні.

Позивач вважаючи, що фактично рішення суду не виконано, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема, обов`язковість виконання рішень (ст. 2 вказаного Закону).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 18 Закону № 1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має діяти в інтересах стягувача неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту отримання відповідної заяви стягувача (ч. 1 ст. 26 Закону 1404) та закінчується, в тому числі, фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9, ч. 1 ст. 39 Закону 1404).

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Суд наголошує, що відповідно до ст.129-1 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Положеннями ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року по справі №21-1465а15, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у пункті 40 рішення у справі Горнсбі проти Греції зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі Піалопулос та інші проти Греції, пункт 68).

Як вбачається з матеріалів справи та приймаючи до уваги, що суду не надано жодних доказів фактичного та повного виконання рішення суду щодо поновлення нарахування і виплати пенсії з 01.05.2018 року, згідно виконавчого листа від 05 квітня 2019 року у справі № 200/576/19-а, наведений виконавчий документ неможливо вважати виконаним на день прийняття спірної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.10.2019 року.

З системного аналізу статті 63 Закону № 1404 слідує, що під час виконання рішень немайнового характеру державний виконавець надає боржнику строк на добровільне виконання рішення, а у випадку повторного невиконання боржником рішень протягом наданого строку законодавець диференціює подальші дії державного виконавця залежно від участі боржника в процесі виконання рішення. Так, якщо рішення можливо виконати без участі боржника державний виконавець вживає заходів примусового виконання рішення, а якщо рішення неможливо виконати без участі боржника, державний виконавець після надіслання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, тобто не вживає жодних заходів примусового виконання рішення.

Відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження вчинення дій відповідно до цієї статті Закону.

З урахуванням наведеного, на думку суду у спірних правовідносинах відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, а також незаконно та необґрунтовано, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов`язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з`ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов`язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень-відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 17 жовтня 2019 року ВП №59754939 є протиправною та передчасною, тому підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки відповідно до ухвали суду від 02 грудня 2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, тому в силу вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи те, що позовні вимоги задоволено, судові витрати підлягають стягненню на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса перебування: АДРЕСА_2 ) до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (, адреса: 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Грецька, буд.19), третя особа Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, адреса: 87548, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Зелінського, 27а) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області Новикової Л.О. Про повернення виконавчого документу стягувачу від 17.10.2019 ВП №59754939.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (, адреса: 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Грецька, буд.19) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 09.12.2019 року.

Суддя П.В. Кочанова