Справа № 320/6707/19
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

09 грудня 2019 року 320/6707/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Балаклицький А.І., розглянувши в м. Києві позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грассфілд" до Броварської міської ради Київської області, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дібб", Товариство з обмеженою відповідальністю "Глако", Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-Новобуд" про визнання протиправними та скасування пунктів рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грассфілд" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Броварської міської ради Київської області, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дібб", Товариство з обмеженою відповідальністю "Глако", Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-Новобуд", в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати пункти 12 та 13 рішення Броварської міської ради Київської області від 28.11.2019 №1667-65-07 "Про припинення права користування земельними ділянками, затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у користування, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою, відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, припинення дії договорів оренди земельних ділянок, внесення змін до рішення Броварської міської ради Київської області".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Досліджуючи питання правомірності обраної позивачем юрисдикції розгляду та вирішення даного спору, суд зазначає таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п.24 свого рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судова юрисдикція - це інститут права, що покликаний розмежувати як компетенцію різних ланок судової системи так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1).

При цьому, частина 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України містить дефініції таких термінів:

- адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

- публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

- суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У позовній заяві позивач просить суд визнати протиправними та скасувати пункти 12 та 13 рішення Броварської міської ради Київської області від 28.11.2019 №1667-65-07 "Про припинення права користування земельними ділянками, затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у користування, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою, відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, припинення дії договорів оренди земельних ділянок, внесення змін до рішення Броварської міської ради Київської області", якими вирішено:

п. 12 - Надати згоду товариству з обмеженою відповідальністю "Глако" на передачу в суборенду земельної ділянки площею 4,5205 га, з них 0,0218 га землі обмеженого використання охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта зв`язку, для іншої житлової забудови землі житлової та громадської забудови, по вул. Київській на території 3 мікрорайону IV житлового району товариству з обмеженою відповідальністю "Альянс Новобуд" без зміни її цільового призначення. Кадастровий номер земельної ділянки :01:063:0440.

Попередити товариство з обмеженою відповідальністю "Глако" про необхідність встановлення плати за земельну ділянку, що передається в суборенду, не вище від орендної плати, що передбачена договором оренди земельної ділянки, зареєстрованим у Київській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" від 06.04.2007 року за №40.

Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди земельної ділянки.

п. 13 - Надати згоду товариству з обмеженою відповідальністю "ДІББ" на передачу в суборенду земельної ділянки площею 4,5206 га для іншої житлової забудови - землі житлової та громадської забудови, по вул. Київській на території 3 мікрорайону IV житлового району, товариству з обмеженою відповідальністю "Альянс Новобуд" без зміни її цільового призначення. Кадастровий номер земельної ділянки :01:063:0439.

Попередити товариство з обмеженою відповідальністю "ДІББ" про необхідність встановлення плати за земельну ділянку, що передається в суборенду, не вище від орендної плати, що передбачена договором оренди земельної ділянки, зареєстрованим у Київській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" від 06.04.2007 року за № 39.

Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди земельної ділянки.

У той же час, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 31 липня 2018 року між позивачем та ТОВ "Дібб" було укладено договір суборенди земельної ділянки з кадастровим номером :01:063:0439.

Також, 31 липня 2018 року між позивачем та ТОВ "Глако" було укладено договір суборенди земельної ділянки з кадастровим номером :01:063:0440.

Однак, 08 листопада 2019 року вказані договори були розірвані на підставі додаткових угод, яка підписала від імені позивача Богуш Анна Вікторівна.

Позивач зазначає, що він не уповноважував Богуш Анну Вікторівну на представництво своїх інтересів, а уповноважені особи ТОВ "Грассфілд" не підписували додаткових угод про розірвання договорів суборенди щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:063:0439 та :01:063:0440.

У зв`язку з цим позивач вважає, що оскаржувані пункти 12 та 13 рішення Броварської міської ради Київської області від 28.11.2019 №1667-65-07, якими надано згоду на передачу в суборенду земельних ділянок з кадастровими номерами :01:063:0439 та :01:063:0440 Товариству з обмеженою відповідальністю "Альянс Новобуд", порушують його права та законні інтереси щодо користування цими земельними ділянками на праві суборенди, так як ці пункти рішення позбавили його інвестиційного активу.

Суд зазначає, що пред`явлений позов жодним чином не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень, зокрема, з боку органу місцевого самоврядування - Броварською міською радою Київської області.

Спір за пред`явленим позовом має очевидний цивільно-правовий характер, оскільки виник з приводу правомірності набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Новобуд" права суборенди на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:063:0440 та :01:063:0439.

Так, з позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач, пред`явивши адміністративний позов до Броварської міської ради Київської області, в дійсності оспорює право суборенди земельних ділянок з кадастровими номерами :01:063:0440 та :01:063:0439 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Новобуд", а тому подальше оспорювання правомірності прийняття рішення щодо надання дозволу на передачу в суборенду таких земельних ділянок, має вирішуватися не в порядку адміністративної юрисдикції, оскільки виник спір про цивільне право.

Аналіз зазначених обставин справи дає підстави суду вважати, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, оскільки фактично стосується правомірності набуття ТОВ "Альянс Новобуд" права суборенди на вказані земельні ділянки.

Отже, цей спір не може бути вирішено в порядку адміністративного судочинства, оскільки адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності (користування) на земельні ділянки між юридичними та/або фізичними особами.

Тому саме розгляд справи у порядку цивільного або господарського судочинства (залежно від суб`єктного складу сторін спору), дослідження обставин укладення кожного з договорів суборенди, прав та обов`язків сторін договору є визначальним для захисту прав та інтересів сторін та третіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Аналіз зазначених обставин справи дає підстави вважати, що даний спір є приватноправовим і не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Зазначене унеможливлює оцінку відносин сторін у цій справі як таких, що ґрунтуються на управлінських чи контролюючих функціях однієї сторони стосовно іншої, отже, ця справа не має визначених Кодексом адміністративного судочинства України ознак адміністративного позову.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, і вважає, що цей спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грассфілд" до Броварської міської ради Київської області, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дібб", Товариство з обмеженою відповідальністю "Глако", Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-Новобуд" про визнання протиправними та скасування пунктів рішення.

Роз`яснити позивачу, що дану справу віднесено до юрисдикції господарського суду.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Балаклицький А. І.