Справа № 140/3132/19
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року ЛуцькСправа № 140/3132/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ківерцівської районної державної адміністрації про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Ківерцівської районної державної адміністрації (далі Ківерцівська РДА) про визнання протиправною відмову, надану листом №Я-216 від 18.10.2019, на заяву ОСОБА_1 від 08.10.2019, зобов`язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,10 га, яка розташована за межами села на території Прилуцької сільської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.10.2019 позивач звернувся до Ківерцівської РДА із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, площею 0,10 га., яка розташована за межами Прилуцької сільської ради.

Ківерцівською РДА надано відповідь листом від 18.10.2019 №Я-216, яким відмовлено в наданні дозволу у зв`язку з тим, що містобудівною документацією на місцевому рівні на зазначеній у зверненні території не передбачено створення дачних або садівницьких товариств чи об`єднань.

Таку відмову позивач вважає невмотивованою та необґрунтованою, оскільки у ній не зазначено жодних реальних підстав для відмови, передбачених Земельним кодексом України, тобто, відсутній факт того, що місце розташування ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою, щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що, розглянувши заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, площею 0,10 га., яка розташована за межами Прилуцької сільської ради, Ківерцівська РДА листом від 18.10.2019 року №Я-216 повідомила позивача про те, що його наміри щодо використання вказаної вище земельної ділянки не відповідають Генеральному плану с. Прилуцьке Ківерцівського району Волинської області, затвердженому рішенням Прилуцької сільської ради №3-40/2018 від 25.08.2018.

Крім того, відповідно до Генерального плану та Схеми планування території Прилуцької сільської ради, вказана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, з врахуванням статей 118, 122 Земельного кодексу України питання щодо надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою та відведення спірної земельної ділянки у власність не належить до компетенції райдержадміністрації.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 08.10.2019 позивач звернувся до Ківерцівської РДА із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, площею 0,10 га., яка розташована за межами Прилуцької сільської ради Ківерцівського району (а.с.8-9).

Ківерцівська РДА листом №Я-216 від 18.10.2019 повідомила позивача про те, що містобудівною документацією на місцевому рівні на зазначеній у зверненні території не передбачено створення дачних або садівницьких товариств чи об`єднань (а.с.10).

У зазначеному листі також зазначено, що наміри позивача щодо використання вказаної вище земельної ділянки не відповідають Генеральному плану с. Прилуцьке Ківерцівського району Волинської області, затвердженому рішенням Прилуцької сільської ради №3-40/2018 від 25.08.2018.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся в суд із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із положеннями статті 17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини третьої статті 122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Як вже зазначалось судом вище, частина сьома статті 118 ЗК України встановлює, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Повноваження районної державної адміністрації на вирішення вказаного питання передбачено як ЗК України, так і Законом України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 № 586-ХІV (далі - Закон №586-ХІV).

Частиною першою статті 6 Закону №586-ХІV передбачено, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Таким чином, суд вважає, що формою реалізації владних управлінських повноважень, якими відповідний суб`єкт наділений законом, може бути тільки форма, що передбачена законом, який визначає організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій (Закон №586-ХІV).

Даний закон встановлює, що відповідною формою реалізації владних управлінських функцій у спірних правовідносинах є прийняття розпорядження головою місцевої РДА.

На цих підставах відповідь у формі листа за підписом голови (першого заступника) РДА не може вважатись правомірною реалізацією владних управлінських функцій відповідача.

Суд звертає увагу, що відповідач отримавши заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки повинен був розглянути її та прийняти за результатом її розгляду відповідне рішення, яке викладається у формі розпорядження.

Відсутність належним чином оформленого розпорядження про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що даний орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Таким чином, в даному випадку має місце протиправна бездіяльність, а лист відповідача від 18.10.2019 №Я-216 у відповідь на заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, за змістом та формою не може вважатися «відмовою» у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі №1903/2676/12, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, враховуючи висновки суду про бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача в порядку статті 118 ЗК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, за результатом якого прийняти відповідне рішення у формі, встановленій статтею 5 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», в зв`язку з чим адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Ківерцівської районної державної адміністрації щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 08 жовтня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність.

Зобов`язати Ківерцівську районну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 жовтня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, площею 0,10 га, яка розташована за межами села на території Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, за результатами розгляду якої прийняти відповідне рішення у формі, встановленій статтею 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Дмитрук