Справа № 808/7058/14(ПРДО/808/5/15)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 808/7058/14(ПРДО/808/5/15)
(головуючий - суддя Дуляницька С.М.,

судді Кисель Р.В., Шара І.В, м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства доходів і зборів України на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2015 року у справі №808/7058/14(ПРДО/808/5/15) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства доходів і зборів України, Державної фіскальної служби України, Східної митниці Міндоходів, Донецької митниці ДФС України, Державної казначейської служби України про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15 жовтня 2014 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі відповідач-1), Східної митниці Міндоходів (далі відповідач-2), в якому, з урахуванням уточнених та змінених позовних вимог, просив суд, визнати нечинними та скасувати наказ Державної митної служби України від 19.10.2011 року №2300-к та наказ Східної митниці Державної митної служби України від 27.10.2011 року №679-к; поновити його на посаді заступника начальника митного посту «Азов-порт»; стягнути з Донецької митниці Державної фіскальної служби України на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 616914,9 грн.; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за 1 місяць; стягнути моральну шкоду, завдану незаконним звільненням, в сумі 200000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивача незаконно було звільнено з посади заступника начальника митного поста «Азовпорт», а отже він підлягає поновленню на роботі зі сплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Запорізьким окружним адміністративним судом залучено до справи Державну казначейську службу України, Донецьку митницю ДФС України, Міністерство доходів і зборів України у якості відповідачів.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.09.2015 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині стягнення з Донецької митниці Державної фіскальної служби України моральної шкоди, завданої незаконним звільненням в сумі 20000 грн. залишено без розгляду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.09.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними та скасовано наказ Державної митної служби України від 19.10.2011 року №2300-к та наказ Східної митниці Міністерства доходів і зборів України від 27.10.2011 року №679-к; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника митного поста «Азов порт» з 01.11.2011 року; стягнуто з Донецької митниці Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 61080,72 грн.; постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника митного поста «Азов порт» та в частині стягнення з Донецької митниці Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 6882,06 грн. звернуто до негайного виконання.

Постанова суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу мотивовано, висновком про те, що розмір середнього заробітку, якій підлягає стягненню на користь позивача за час вимушеного прогулу, повинен бути зменшений на розмір отриманого ним доходу за іншим місцем його роботи в період прогулу.

Згідно з постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2016 року - апеляційну скаргу Міністерства доходів і зборів України задоволено частково. Суд постановив: постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2015 року по справі № 808/7058/14 (ПРДО/808/5/15) змінити, четвертий абзац резолютивної частини постанови викласти в наступній редакції: «Зобов`язати Донецьку митницю ДФС України виплатити ОСОБА_1 суми заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з 01.11.2011 року по 14.09.2015 року відповідно до чинного законодавства». В іншій частині постанову залишити без змін.

Постановою Верховного Суду від 07.08.2019 року у справі №808/7058/14 постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2016 року в частині зміни постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2015 року шляхом зобов`язання Донецької митниці виплатити ОСОБА_1 суму заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з 01.11.2011 року по 14.09.2015 року відповідно до чинного законодавства скасовано та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції ». В іншій частині постанову залишено без змін.

Тобто, апеляційному перегляду підлягає постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 11.09.2015 року в частині стягнення з Донецької митниці Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 61080,72 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Міністерство доходів і зборів України оскаржило його до апеляційного суду, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції при стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, невірно вирахував такий розмір, оскільки нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати здійснюється в робочих днях, а не календарних як було розраховано судом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та правові висновки Верховного Суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що наказом Східної митниці Державної митної служби України № 603-к від 14.10.2010 позивача переведено на посаду заступника начальника митного поста «Азов-порт» Східної митниці (т.2 а.с.101).

Прокуратурою Донецької області начальнику Східної митниці направлено лист від 18.10.2011 (т.3 а.с.29), яким повідомлено, що прокуратурою Донецької області проводиться досудове розслідування по кримінальній справі, порушеній стосовно керівника митного поста «Азов-порт» ОСОБА_2 , та його заступника ОСОБА_1 по ч. 3 ст. 368 КК України, у зв`язку з чим висловлено прохання направити на адресу відділу посадову інструкцію Кучеренка В.В.

На підставі отриманого листа, начальником Східної митниці 18.10.2011 направлено до Державної митної служби України подання про звільнення з посади ОСОБА_1 , в якому зроблено висновок про порушення ОСОБА_1 присяги державного службовця в частині суворого дотримання законів України та сумлінного виконання своїх обов`язків (т.2 а.с.102-104).

19.10.2011 Державною митною службою України видано наказ № 2300-к «Про припинення перебування на державній службі», відповідно до якого за порушення присяги державного службовця відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу», припинено перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1 - заступника начальника митного поста «Азов-порт» Східної митниці (т.2 а.с.97, т.3 а.с.25-26).

Східною митницею Державної митної служби України 27.10.2011 видано наказ № 679-к «Про проведення розрахунку з ОСОБА_1 » (т.2 а.с.98-99).

З вказаними наказами позивач ознайомлений 25.04.2014, що сторонами не заперечується (т.1 а.с.20-22).

Вироком Приморського районного суду від 21.12.2013 ОСОБА_1 визнано невинуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та виправдано у зв`язку з відсутністю події злочину. Вказаний вирок залишено без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області (т.2 а.с.31-48).

Визначення розміру середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу у зв`язку з поновлення його на роботі є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною шостою статті 43 Конституції України гарантовано громадянам захист від незаконного звільнення.

Статтею 51 КЗпП України встановлено гарантії забезпечення права громадян на працю, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

У зв`язку із тим, що постановою Верховного суду від 07.08.2019 року постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2016 року скасовано частково, а саме лише в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, правильність висновку суду першої інстанції про протиправність наказу Державної митної служби України від 19.10.2011 року №2300-к та наказу Східної митниці Міністерства доходів і зборів України від 27.10.2011 року №679-к, та необхідності поновлення позивача на попередній посаді з виплатою заробітної плати за час вимушеного прогулу перевірці не підлягає та є встановленою.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 3 та 4 пункту 2 цього Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Враховуючи те, що звільнення ОСОБА_1 відбулося 31 жовтня 2011 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме: за червень липень 2011 року, оскільки у серпні та вересні 20111 року позивач не мав жодного відпрацьованого дня, у зв`язку з тим, що перебував у відпустці та на лікарняному, що підтверджується наказом № 679-к від 27.10.2011 року (т.1 а.с.21,22), поясненнями Міністерства доходів і зборів України (т.1 а.с.21, т. 4 а.с. 207) та розрахунковими листами (т.4 а.с. 220,221). Заперечень та доказів у спростування наявності цих обставин позивачем суду не надано.

Згідно з довідкою про доходи позивача від 17 жовтня 2019 року № 70 (т.4 а.с. 159) та довідкою від 07.11.2019 року №79 (т. 4 а.с 219), заробітна плата позивача за червень 2011 року (20 робочих днів) становить 5397,22 грн., а за липень 2011 року (4 робочих днів) 1073,08 грн., що разом становить 6470,30 грн.

Враховуючу суму премії за ці місяці 951,85 грн. за червень та 190,37 грн. за липень, загальний дохід позивача за останні два календарні місяці роботи становить - 7612,52 грн., виходячи з розрахунку: 6470,30 грн. + 951,85 грн. + 190,37 грн. = 7612,52 грн.

Враховуючи, що кількість робочих днів позивача за червень липень 2011 року склала 24 дні, а заробітна плата за ці два місяці складає 7612,52 грн., то середньоденна заробітна плата позивача складає 317,19 грн. (7612,52 грн. : 24 дні = 317,19 грн.).

Період вимушеного прогулу склав 1009 робочих днів з дня звільнення - 31 жовтня 2011 року до 09 листопада 2015 року дня поновлення на посаді, що підтверджується копією наказу Донецької митниці ДФС № 476-с від 09.11.2015 року.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 31 жовтня 2011 року по 09 листопада 2015 року становить 320044,71 грн. виходячи з розрахунку: 317,19 грн. х 1009 робочих дні = 320044,71 грн.

При цьому, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з Донецької митниці Державної фіскальної служби України на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 616914,9 грн. та прийняти нову постанову в цій частині, якою стягнути з Донецької митниці Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 жовтня 2011 року по 09 листопада 2015 року у сумі 320044,71 грн., що визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства доходів і зборів України задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2015 року у справі №808/7058/14(ПРДО/808/5/15) в частині стягнення з Донецької митниці Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 616914,9 грн. скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Стягнути з Донецької митниці Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 жовтня 2011 року по 09 листопада 2015 року у сумі 320044,71 грн., що визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 05 грудня 2019 року.

Повне судове рішення складено 06 грудня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко