Справа № 826/15767/15
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Підприємства "Благодар" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Підприємства "Благодар" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення пені у розмірі 230 588,40 грн,-

В С Т А Н О В И Л А:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Підприємство "Благодар" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" з заявою про зміну способу виконання судового рішення у справі № 826/15767/15 за позовом Підприємства "Благодар" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2019 заяву Підприємства "Благодар" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" про зміну способу виконання судового рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2019 та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву про зміну способу виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що обгрунтовуючи заяву про зміну способу виконання судового рішення у справі № 826/15767/15, позивач зазначив, що на даний час судове рішення в частині бюджетного відшкодування позивачу ПДВ за вересень 2014 року не виконане, оскільки не працює Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. У зв`язку з чим, заявник вважає, що зазначені обставини роблять неможливим виконання судового рішення у справі № 826/15767/15.

Відмовляючи у задоленні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суд першої інстанції виходив з того, що що з даного питання відкрито і здійснюється виконавче провадження та, що доказів неможливості виконання рішення суду у спосіб, встановлений судом, не надано.

З урахуванням мотивів та обгрунтувань суду першої інстанції, що покладені в основу прийняття оскаржуваної ухвали, а також доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2017 у справі №826/15767/15 позов підприємства "Благодар" Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України до Державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення пені у розмірі 230 588, 40 грн. - задоволено частково.

Суд постановив:

- визнати протиправною бездіяльність державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві щодо неподання до головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві висновку про бюджетне відшкодування грошових коштів на користь підприємства «Благодар» Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України у розмірі 405 549,00 грн., згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість за вересень 2014 року;

- зобов`язати державну податкову інспекцію у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві подати до головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві висновок про бюджетне відшкодування на користь підприємства «Благодар» Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України грошових коштів у розмірі 405 549,00 грн., згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість за вересень 2014 року, з урахуванням розміру пені, нарахованої на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2017 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2017 - без змін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2017 змінено спосіб виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2017 в адміністративній справі №826/15767/15 шляхом зобов`язання державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування підприємства «Благодар» Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України у розмірі 405 549,00 грн., згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість за вересень 2014 року.

На виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2017 про заміну способу виконання судового рішення, Окружним адміністративним судом міста Києва 12.12.2017 видано виконавчий лист.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у місті Києві Бялим Максимом Глібовичем 05.01.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55456699 за виконавчим листом від 12.12.2017 №826/15767/15.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.08.2018 замінено сторону у виконавчому провадженні №55456699 - боржника - Державну податкову інспекцію у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві її правонаступником - Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.10.2018 виправлено описку в другому абзаці резолютивної частини ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.08.2018 №826/15767/15, шляхом зазначення назви боржника та його реквізитів - Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код юридичної особи 39439980).

На адресу Окружного адміністративного суду міста Києва 01.08.2019 від представника позивача надійшла заява про зміну способу та порядку виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2017 у справі №826/15767/15 шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь підприємства "Благодар" Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України () грошові кошти у розмірі 405 549, 00 грн. (чотириста п`ять тисяч п`ятсот сорок дев`ять гривень) згідно з податковою декларацією з податку на доданку вартість за вересень 2014 року у зв`язку з невиконанням судового рішення по справі №826/15767/15.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Приписами ч. 3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, суд має право змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Під час розгляду справи, колегією суддів встановлено, що станом на дату розгляду вказаної заяви, чинним законодавством не передбачено механізм відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та структура такого реєстру, що вказує на значне утруднення/неможливість виконання судового рішення у справі № 826/15767/15.

Отже, з матеріалів справи слідує, що сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2014 року, у розмірі 405 549,00 грн. по позивачу включена до Тимчасового реєстру заяв, проте, на даний час чинним законодавством не передбачено механізм відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та структура такого реєстру, що фактично свідчить про відсутність можливості для отримання платниками податків узгодженої суми бюджетного відшкодування, включеної до Тимчасового реєстру.

Тож, на даний час, згідно судових рішень, що набрали законної сили в позивача наявне право на бюджетне відшкодування вказаної суми з бюджету, проте дана сума не повернута.

Так, в аналогічних справах за правовідносинами, що склались протягом 2012-2015 років, Верховний Суд України напрацював правову позицію, відповідно до якої бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державної казначейської служби з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 Податкового кодексу України та Порядком № 39, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, у п`ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку (постанови Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-881а15, від 17 листопада 2015 року у справі № 21-4371а15, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-2650а15, від 20 квітня 2016 року у справі № 21-452а16, від 07 березня 2017 року у справі № 820/19449/14).

За правовою позицією Верховного Суду України, цей порядок не передбачає бюджетне відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями контролюючих органів, ухваленими за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування або окремо від здійснення такого контролю. Відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а отже, суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Відтак, стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ за правовою позицією Верховного Суду України визнано неналежним способом захисту прав платника податків. Правильним механізмом визнано зобов`язання контролюючого органу виконати покладені на нього законом і підзаконними актами обов`язки щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15, дійшла висновку про те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків. З огляду на це, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, викладеного в постановах Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі № 21-881а15, від 17.11.2015 у справі № 21-4371а15, від 02.12.2015 у справі № 21-2650а15, від 20.04.2016 у справі № 21-452а16, від 07.03.2017 у справі № 820/19449/14, оскільки на дату розгляду справи № 826/7380/15 Великою Палатою Верховного Суду вказаний спосіб захисту не є ефективним та не призводить до поновлення порушеного права платника податків, тоді як ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права платника податків, є стягнення з Державного бюджету України на користь суб`єкта господарювання заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість.

За таких обставин, з урахуванням встановленого судовими рішеннями, що набрали законної сили, права позивача на бюджетне відшкодування спірної суми податку на додану вартість, а також відсутність механізму реального відшкодування платнику податку узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, такі способи захисту порушеного права як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення його права.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як "майнові права", а отже, як "майно" (див. mutatis mutandis рішення у справі "Бейелер проти Італії" від 05.01.2000) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин "легітимне очікування" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатись такою, що має "легітимне очікування", якщо для такого права в національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.06.2014 (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Інтерсплав проти України" від 09.01.2007 зазначив, що юридична особа-платник податку на додану вартість мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). Європейський суд з прав людини констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації податку на додану вартість у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували "справедливий баланс" між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, останній у даній справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету податку на додану вартість, який охоплюються поняттям "майно" в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, про що, на переконання колегії суддів, вірно було зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи наведене та з огляду на те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податку на додану вартість, ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача в такій ситуації, є стягнення з Державного бюджету України через орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на користь товариства заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Таким чином, колегія суддів вважає цілком обгрунтованим те, що внесення контролюючим органом інформації про належну позивачеві узгоджену суму бюджетного відшкодування до Тимчасового реєстру не лише не призводить до ефективного відновлення права платника податків, а фактично нівелює ефективність судового захисту та унеможливлює отримання позивачем позитивного результату від виконання судового рішення, наявні передбачені статтею 378 КАС України, підстави для зміни способу виконання постанови Київського окружного адміністративного суду у справі № 826/15767/15 шляхом стягнення з Державного бюджету України через територіальний орган Державної казначейської служби України на користь підприємства заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновків, викладених в ухвалі Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.09.2019 та дають підстав для її скасування.

За змістом частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права які призвели до неправильного вирішення питання, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 34, 243, 312, 320, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Підприємства "Благодар" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" - задовольнити.

Скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року та ухвалити нове, яким задовольнити заяву про зміну способу і порядку виконання рішення по справі № 826/15767/15, а саме:

Стягнути з державного бюджету України на користь Підприємства "Благодар" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" грошові кошти у розмірі 405 549,00 грн. (чотириста п`ять тисяч п`ятсот сорок девять грн..) 00 коп., згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість за вересень 2014 року у звзку із невиконанням рішення по справі № 826/15767/15.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма