Справа № 400/1839/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/1839/19
Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Скрипченка В.О., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року (м. Миколаїв, дата складання повного тексту рішення 18.07.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Центрального об`єднаного управління ПФУ м. Миколаєва Миколаївської області, в якому просив суд:

- визнати протиправним рішення відповідача від 26.12.2018 року №94/2 щодо відмови позивачу у перерахунку раніше призначеної пенсії;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років, у відповідності до вимог ст.50-1 Закону України від 05.11.1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру», що діяла на час спірних правовідносин, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, визначеного згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», в сумі 6014,42 грн., на підставі довідки прокуратури Миколаївської області від 30.07.2013 року №18-201-вих-13, зробити перерахунок належних доплат до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру і дитині війни, з урахуванням індексацій та здійснити відповідні виплати з 01.12.2015 р., з урахуванням раніше виплачених сум.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 1994 року він перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні ПФУ м. Миколаєва Миколаївської області та отримує пенсію за вислугою років, призначену згідно Закону України «Про прокуратуру». У зв`язку із збільшенням з 2015 року розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників позивач звернувся в орган пенсійного фонду із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії. Проте, відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви, посилаючись на відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії. Вказану відмову позивач вважає неправомірною, такою, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення, у зв`язку із чим вимушений звернутись до суду із цим позовом.

Ухвалою миколаївського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов`язання Центрального об`єднаного управління ПФУ м. Миколаєва Миколаївської області нарахувати та виплатити підвищення призначеної пенсії за вислугу років як дитині війни, за період з 01.12.2015 року по 05.03.2018 року залишено без розгляду.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року закрито провадження в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок належних позивачу доплат до пенсії як непрацюючому пенсіонеру і дитині війни з 06.03.2018 року, з урахуванням індексацій з 01.12.2015 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник ОСОБА_1 . 19.08.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судами обох інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 з 04.05.1994 року перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні ПФУ м. Миколаєва Миколаївської області та отримує пенсію за вислугою років, призначену згідно Закону України «Про прокуратуру».

У 1995 році позивач виїхав на постійне місце проживання до Німеччини, де перебуває до теперішнього часу. При виїзді за кордон він отримав пенсію за півроку, після чого виплата пенсії йому була припинена.

Не погоджуючись з припиненням виплати пенсії, позивач звернувся до суду із позовом про поновлення її виплати та постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.05.2010 року (справа №2а-5-1523/10), залишеною без змін в апеляційному і касаційному порядку, зобов`язано Пенсійний фонд України поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за вислугу років з 07.10.2009 року.

На виконання вказаного судового рішення, Центральним об`єднаним управлінням ПФУ м.Миколаєва Миколаївської області було видано розпорядження від 11.06.2013 року №171318 про поновлення позивачу раніше призначеної пенсії та виплачено не нараховані за відповідний період суми пенсії. Відповідно до розпорядження, розмір пенсії позивача склав 3715,8 грн. Згідно з листом Пенсійного фонду України від 17.06.2013 року №9263/-Г-11, позивачу загалом було виплачено 125 741,87 грн. (за період з 07.10.2009 року).

30.07.2013 року прокуратурою Миколаївської області позивачу було видано довідку №18-201-вих-13, відповідно до якої сума заробітної плати для обчислення суми пенсії складає 6014,42 грн. За перерахунком пенсії на підставі вказаної Довідки позивач не звертався.

12.12.2018 року позивач через свого представника звернувся до відповідача із заявою про долучення до пенсійної справи довідки від 30.07.2013 р.

Однак, 26.12.2018 року відповідачем прийнято рішення №94/2 про відмову позивачу в перерахунку пенсії, в якому зазначено, що законних підстав для цього перерахунку немає.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Так, на час призначення пенсії позивачу (у 1994 році) підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам були врегулюванні ст.50-1 Закону №1789.

При цьому, принципи, підстави, механізм та умови призначення, перерахунку і виплати пенсії за вислугу років працівникам органів прокуратури регулюються Законом України «Про прокуратуру»: до 15.07.2015 року - Закон №1789-ХІІ, з цієї дати - Закон України від 14.10.2014 року №1697-VІІ.

Згідно з ч.18 ст.50-1 Закону №1789, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України від 28.12.2014 року №76-VІІI «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», ч.18 ст.50-1 Закону №1789 викладена в наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України». Даний Закон, згідно з п.1 Прикінцевих положень, набрав чинності 01.01.2015 року. Відповідну постанову Кабінет міністрів України не прийняв.

Крім того, 15.07.2015 року набрав чинності Закон №1697, відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону №1697, визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення Закону №1789, крім, ч.ч.3,4,6 та 11 ст.50-1, що втратили чинність з 15.12.2015 року.

Відповідно до ч.13 Закону №1697, пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Згідно з ч.20 ст.86 Закону №1697, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. До теперішнього часу цей порядок Кабінетом Міністрів України не визначений.

Як встановлено судами обох інстанцій, позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону №1789 (в редакції, яка була чинною на час призначення пенсії) у розмір 90% від суми заробітної плати.

При цьому, позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії у грудні 2018 року і рішенням №94/2 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії.

Отже, на час звернення позивача із заявою про надання довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії ч.13 та ч.18 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, які визначали право на перерахунок пенсій працівникам прокуратури, втратили чинність.

А за ч.12 ст.86 Закону №1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, однак, як вже зазначалось вище, урядом відповідний нормативно-правовий акт не прийнято і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

До того ж, одночасно слід зазначити, що вказані норми матеріального права вже були проаналізовані Верховним Судом, зокрема, у справі №674/900/16-а та щодо пенсійного забезпечення прокурорсько-слідчих працівників у постанові від 20.02.2018 року та викладено правову позицію про те, що з 01.01.2015 року, т.б. з дня набрання чинності Закону №76-VIII, яким, зокрема, частину вісімнадцяту ст.50-1 Закону №1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України», а в подальшому у зв`язку із набранням чинності 15.07.2015 року Закону №1697-VІІ, який містить аналогічну норму - Урядом не було прийнято відповідний нормативно-правовий акт, позаяк і не було визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, тому пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

При цьому, постановою правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 року №15-2 «Про внесення змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року №15-1» з п.1 цієї постанови виключені абз.3,4. Зокрема, виключений абзац про довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію.

Аналогічна правова позиція з цього питання також була викладена, зокрема, і у постанові Верховного Суду від 16.04.2018 року, прийнятої за результатами розгляду зразкової справи №Пз/9901/16/18.

Таким чином, оскільки, станом на час звернення позивачем до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, ст.50-1 Закону №1789, відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону №1697 в частині перерахунку пенсії фактично вже втратила чинність, а на виконання вимог ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було, а відтак, відповідач правомірно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, у зв`язку із відсутністю законодавчих підстав для цього, що, в свою чергу, і було вірно встановлено судом 1-ї інстанції.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06.12.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: В.О. Скрипченко

Т.М. Танасогло