Справа № 480/5038/19
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про повернення позовної заяви

06 грудня 2019 р. Справа № 480/5038/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування припису, скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати припис від 29.07.2019 № 82 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

- скасувати постанову від 06.08.2019 № 37 про адміністративне правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали позову та зміст позовних вимог, суд вважає за необхідне повернути дану позовну заяву, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

При цьому частина 5 ст. 172 КАС України передбачає, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Статтею 27 КАС України зазначено про категорії справ, які підлягають розгляду із встановленням виключної підсудності. Так, згідно з ч. 3 ст. 27 КАС України підсудність окремих категорій адміністративних справ визначається цим Кодексом.

Розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів передбачено статтею 20 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Частина 2 зазначеної статті передбачає, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Слід також зазначити, що статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Так, відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Тобто, з урахуванням положень ст. ст. 20, 27, 286 Кодексу, справи з приводу оскарження рішень суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам та розглядаються такими судами в порядку, встановленому ст. 286 КАС України.

Таким чином вимога щодо скасування постанови від 06.08.2019 № 37 про адміністративне правопорушення підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Крім того, системний аналіз положень ст. 20, 27, 172 КАС України дає підстави для висновку щодо неможливості об`єднання позивачами в одне провадження позовних вимог, які належить розглядати за правилами різної підсудності.

Роз`єднання позовних вимог з їх подальшим розглядом окружним адміністративним судом за таких обставин є неможливим, враховуючи різні особливості розгляду, порядку повідомлення сторін про розгляд справи, порядку набрання законної сили судовим рішенням, строків розгляду категорії спорів, що зазначені в позовній заяві, а саме щодо скасування припису та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. У зв`язку із зазначенням вимоги позивача про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть розглядатися без врахування особливостей ст. 286 КАС України, яка передбачає розгляд таких вимог місцевим адміністративним судом.

Слід також зазначити, що відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо судове рішення ухвалено судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач порушив правила об`єднання позовних вимог в одній позовній заяві, роз`єднання позовних вимог з їх подальшим розглядом окружним адміністративним судом за таких обставин є неможливим.

Аналогічна позиція міститься в ухвалі Верховного Суду від 08.04.2019 по справі № 9901/167/19. Також висловлена Верховним Судом в ухвалах від 22 грудня 2017 року у справі № 9901/3/17, від 12 лютого 2018 року у справі № 9901/426/18, від 03 жовтня 2018 року у справі № 9901/795/18, від 12 листопада 2018 року у справі № 9901/876/18, від 06 березня 2019 року у справі № 9901/122/19, від 11 березня 2019 року у справі № 9901/123/19 та від 18 березня 2019 року у справі № 9901/139/19.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у пунктах 23, 24 та тексті свого рішення у справа "Сокуренко і Стригун проти України" (№ 29458/04 та № 29465/04) відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві керується законом, що приймається парламентом"; фраза "встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів; вимога стосовно того, що суд має бути "встановленим законом" є однією з декількох вимог Конвенції та протоколів до неї і встановлює, що дії національних органів мають базуватись на внутрішньому праві; вся організаційна система судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції (Coeme and others v. Belgium № 32492/96).

Крім того, Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення у справі "Доббертен проти Франції" зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що позивач порушив правила об`єднання позовних вимог в одній позовній заяві.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Враховуючи викладене, суд повертає позовну заяву ОСОБА_1 як таку, що не підсудна Сумському окружному адміністративному суду.

Суд також роз`яснює позивачу, що з вимогами щодо скасування рішення про притягнення до адміністративної відповідальності вона має право звернутись до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, встановленому КАС України. Також суд роз`яснює позивачу, що з вимогами щодо скасування припису вона має право звернутись до окружного адміністративного суду в порядку, встановленому КАС України.

Керуючись ст. ст. 169, 248, 256, 294, 295 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування припису, скасування постанови - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Повний текст ухвали складено 06.12.2019.

Суддя С.М. Гелета