Справа № 566/895/19
Суддя: Бандура А. П.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№566/895/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року смт. Млинів Рівнеської області Млинівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючої судді Бандури А.П.,

при секретарі судового засідання Антонович М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області Вірного Віталія Володимировича, Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Млинівського районного суду з позовом до начальника СРПП Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області Вірного Віталія Володимировича, Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08 червня 2019 року начальником СРПП Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області Вірним В.В. було винесено постанову серії ДПО18 №190528 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідно до якої його було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вважає дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними, такими, що порушують його права, так як в матеріалах справи, крім постанови, будь-які докази вчинення ним адміністративного правопорушення, відсутні. Крім цього, зазначає, що 08 червня 2019 року о 21 годині 47 хвилин він керував автомомобілем Рено Кенго д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Рівне-Млинів-Буськ-Перемишляни, однак правил обгону він не порушував, так як обгін було здійснено ним до початку Т-подібного перехрестя у відповідності до п.14.2 ПДР України та без порушення п.п. «а» п.14.6 ПДР України. При здійсненні ним маневру, він переконався, що не створює перешкод для руху інших автомобілів, смуга зустрічного руху, на яку мав виїжджати, була вільна від транспортних засобів. Він увімкнув лівий поворот та здійснив обгін патрульного автомобіля з вимкненими проблисковими маячками.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, 09 грудня 2019 року, не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій позов підтримав повністю та просить його задовольнити. Розгляд справи просить провести за його відсутності.

(а.с.54)

Відповідачі, будучи повідомленими про час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явилися та не повідомили про причини своєї неявки, що об`єктивно підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення повісток.

(а.с.55-57)

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з частинами 1, 9 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи, передбаченні статтею 205 КАС України, та потреба заслухати свідка чи експерта відсутні, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши обставини справи, вважає, що позов підставний для підлягає до задоволення, так як він підтверджується зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами, зокрема: постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДПО18 №190528 від 08 червня 2019 року підтверджується, що начальником СРПП Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області Вірним В.В. було складено постанову, згідно якої ОСОБА_2 , 08 червня 2019 року о 21 годині 47 хвилин, на автодорозі Рівне-Млинів-Буськ-Перемишляни 48 км, керуючи транспортним засобом Рено Кенго д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила обгону, здійснивши обгін на перехресті з виїздом на смугу зустрічного руху.

(а.с.4)

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП України, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду,- тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР України) терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Правила здійснення обгону встановлено розділом 14 ПДР України.

Відповідно до п.14.2 ПДР України, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:

а) жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону;

б) водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч;

в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані;

г) після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Згідно з пп."а" п.14.6 ПДР України, обгін заборонено на перехресті.

Таким чином, оскільки здійснення обгону передбачає виїзд на зустрічну смугу для випередження одного або кількох транспортних засобів, то вказаний маневр є завершеним з моменту повернення автомобіля, який здійснює обгін, на свою смугу руху.

Відповідно до п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

В той же час, подія на відео поліцейським не фіксувалася.

Крім цього, виходячи із специфіки правопорушення, яке ставиться позивачу у вину, необхідно було не лише чітко зафіксувати місце його вчинення, прив`язавшись до конкретних орієнтирів і відобразивши їх на відео, але й провести відповідні виміри і обміри, встановити віддаль від точки початку обгону і його закінчення до перехрестя. Такі віддалі не можуть визначатися візуально, «на око», до того ж у ситуації, коли особа заперечує факт вчинення правопорушення.

В постанові серії ДП18 №190528 від 05 червня 2019 року відсутні будь-які відомості про докази, що підтверджують скоєння водієм вказаного порушення, що є обов`язковим у разі оспорювання водієм складу правопорушення і вини.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження наявності в діях водія (позивача) порушень Правил дорожнього руху і відповідно наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно зі ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Більше того, як вбачається з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, жодного з доказів, перелічених у статті 251 КУпАП, які містять фактичні дані, на основі яких можна встановити наявність адміністративного правопорушення, винність позивача у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідачі суду не надали.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідачі взагалі не подали відзив на позовну заяву.

З вимог ст.77 КАС України вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується і повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень, відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 77 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, відповідачі в судове засідання не з`явилися та будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача суду не надали, правомірність винесеної постанови суду не довели.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, а відповідачем, всупереч ч.2 ст.77 КАС України не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушенням позивачем Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.2 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростосованих презумпцій факту.

Виходячи з встановлених обставин згідно пояснень позивача, які не були в порушення вимог ст. 77 КАС України спростовані відповідачем, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам п.3 ч.3 ст. 2 КАС України.

Судом встановлено, що у постанові не зазначено, як було виявлене правопорушення, якими доказами підтверджується факт порушення позивачем ПДР України. Відповідач не прийняв до уваги заперечення позивача та його пояснення, виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення без посилання на будь-які докази.

Враховуючи, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях щодо вини позивача у вчиненому порушенні, як і постанова про накладення на нього адміністративного стягнення, яка винесена без наявності відповідних та достатніх доказів вини особи у вчиненні правопорушення, суд прийшов до висновку, що дії інспектора щодо складання постанови та сама постанова є протиправними, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі наведеного,

керуючись ст.ст.72, 77, 222, 245,251, 258, 293, КАС України,

суд , -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до начальника СРПП Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області Вірного Віталія Володимировича, Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на ОСОБА_1 05 червня 2019 року адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП - визнати протиправним.

Постанову серії ДПО18 №190528 від 05 червня 2019 року, винесену начальником СРПП Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області Вірним Віталієм Володимировичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за постановою ДПО18 №190528 від 05 червня 2019 року закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду (вул.Саксаганського,13 м.Львів, 79005) через Млинівський районний суд Рівненської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура