Справа № 440/3937/19
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/3937/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/3937/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ у Полтавській області) , в якому просить зобов`язати відповідача призначити йому пенсію з 21.11.2017 відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII на підставі довідок Головного управління статистики у Полтавській області від 20.11.2017 №17-55/697 та №17-55/698 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, що призводить до порушення прав позивача на належне пенсійне забезпечення його як колишнього державного службовця, визнане рішеннями судів.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

29.10.2019 позивач виконав вимоги суду, у зв`язку з чим ухвалою судді цього ж суду від 04.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

14.11.2019 відповідач надав відзив на позов, в якому вказує, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі №1640/3363/18 було розглянуто заяву ОСОБА_1 та відмовлено у призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу". Зауважує, що рішенням суду на відповідача не було покладено обов`язку призначити пенсію, як того бажає позивач. Додав, що Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII не передбачено проведення перерахунку раніше призначених державним службовцям пенсій (а.с. 38-41).

Згідно з відповіддю на відзив від 22.11.2019 позивач стверджує, що відповідні підрозділи Пенсійного фонду повинні призначати пенсію пенсіонеру, який має на це право без додаткового примусу та зобов`язання з боку суду. Заперечує твердження відповідача щодо пропуску строку звернення до суду з позовом, оскільки приводом для звернення до суду стало невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2018, яке набрало законної сили 22.04.2019 (а.с. 54-55).

Суд розглядає дану справу на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, в межах строку, встановленого статтею 263 цього ж Кодексу.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Як з`ясовано судом, позивач 31.03.2015 звільнився з посади начальника відділу Головного управління статистики у Полтавській області у зв`язку з виходом на пенсію. З вересня 2014 року отримував пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

22.08.2016 ОСОБА_1 подав документи до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області для призначення пенсії згідно з пунктом 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" та чинною на той момент постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії''.

Як зазначив позивач, Пенсійний фонд призначив пенсію значно пізніше, за Порядком, затвердженим постановою Кабміну №622, яка набула чинності з 14.09.2016. Визначений розмір пенсії за цим останнім Порядком значно менший, ніж він мав би бути за параметрами Порядку, який діяв на момент подачі ОСОБА_1 . заяви. Однак Пенсійний фонд не поставив його до відома, що розмір пенсії буде значно меншим від очікуваного за поданими документами та не надав позивачу права, в разі його незгоди, відмовитись від призначення державної пенсії та реалізувати своє право на неї пізніше.

Це змусило ОСОБА_1 звернутися до суду.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 28.08.2017 у справі №553/1246/17 визнано протиправним та скасовано рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 05.12.2016 щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за його заявою від 22.08.2016 відповідно до Закону України "Про державну службу". Суд поновив його право повторно зібрати та подати необхідні документи для призначення пенсії згідно із Законом "Про державну службу", виходячи з правових умов, які настали після 14.09.2016, тобто з часу набуття чинності постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (а.с. 11-13).

Постанова набрала законної сили 24.10.2017.

Після набрання законної сили судовим рішення, позивач 21.11.2017 звернувся до відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (по Подільському району) із заявою щодо виконання рішень судів та призначення йому пенсії згідно із Законом України "Про державну службу" та Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 (а.с. 49-52).

Разом із заявою ОСОБА_1 подав довідки з Головного управління статистики у Полтавській області від 20.11.2017 №17-55/697 та №17-55/698 про складові заробітної плати для призначення пенсії (за місяць, що передує місяцю звернення), які відповідають вимогам "Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 та постанові правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3.

Однак 27.11.2017 позивач одержав рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (Подільського району) №584, яким, безвідносно до зроблених судом у справі №553/1246/17 висновків, відмовлено у призначенні нового розміру пенсії у зв`язку з відсутністю правових підстав (а.с. 47-48).

Після розгляду справи №553/1246/17 у Верховному Суді України 24.05.2018 позивач отримав копію постанови Ленінського районного суду м. Полтави із зазначенням про набрання нею законної сили. Із нею позивач ще раз звернувся до відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Подільського району, де під різними приводами йому відмовлено у виконанні рішення суду.

Це змусило ОСОБА_1 знову йти до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі №1640/3363/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 27.11.2017 №584. Зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області розглянути питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу" згідно з його заявою від 21.11.2017 на підставі довідок Головного управління статистики у Полтавській області від 20.11.2017 №№ 17-55/697, 17-55/698. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 14-18).

На виконання рішення суду 10.01.2019 відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відкрито виконавче провадження ВП №58045649.

З 01.03.2019 Пенсійний фонд змінив позивачу вид пенсії, перевівши його на пенсію за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що позивач кваліфікував як виконання постанови Ленінського районного суду в частині визнання протиправним та скасування рішення Пенсійного фонду щодо призначення йому державної пенсії із 22.08.2016.

05.06.2019 Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області своїм листом №9471/13-13 повідомило державного виконавця про факт розгляду питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу" за його заявою від 21.11.2017 на підставі довідок Головного управління статистики у Полтавській області від 20.11.2017 №№17-55/697, 17-55/698, за наслідками чого прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до ЗУ "Про державну службу".

У серпні 2019 року Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області припинило своє існування через реорганізацію органів Пенсійного фонду України. Правонаступником зазначеного управління стало Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

У зв`язку з цим 10.09.2019 позивач звернувся до начальника ГУ ПФУ в Полтавській області Тараторіна В.Н. із заявою щодо виконання Пенсійним фондом рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 та призначення йому пенсії згідно із Законом України "Про державну службу" (а.с. 44-45).

23.09.2019 від ГУ ПФУ у Полтавській області надійшла відповідь за вих №4770/Д-02, в якій зазначено, що у резолютивній частині постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 28.08.2017 №553/1246/17, яка набрала законної сили 24.10.2017, та резолютивній частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 по справі №1640/3363/18, яке набрало законної сили 22.04.2019, відсутні зобов`язання щодо призначення Полтавським об`єднаним управління Пенсійного фонду України Полтавської області пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок Головного управління статистики у Полтавській області від 20.11.2017 №17-55/697 та №17-55/698. Враховуючи зазначене, підстав для перепризначення пенсії позивача на підставі поданої заяви від 21.11.2017 та з урахуванням довідок про заробітну плату від 20.11.2017 №17-55/697 та №17-55/698, немає (а.с. 46).

Позивач вважаючи, що має законне право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" за рішеннями судів, тоді як Пенсійний фонд на власний суб`єктивний розсуд вирішує призначати чи не призначати пенсію, звернувся до суду з даним адміністративним позовом, з вимогою зобов`язати відповідача призначити йому пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з такого.

Частиною першою та другою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вичерпний перелік повноважень суду при вирішенні справи.

Так, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Як свідчить зміст позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою зобов`язати ГУ ПФУ у Полтавській області призначити йому пенсію з 21.11.2017 на підставі довідок Головного управління статистики у Полтавській області від 20.11.2017 №17-55/697 та №17-55/698 відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі №1640/3363/18.

Вимог про скасування рішення, оформленого листом ГУ ПФУ у Полтавській області надійшла відповідь від 23.09.2019 за вих №4770/Д-02 позивач у даному позові не заявляв.

Тобто, позивач звернувся до суду з вимогою, що фактично пов`язана з виконанням рішення суду.

В той же час процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульовані особливою процедурою, відмінною від позовного провадження, що знайшло своє відображення у розділі ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто, якщо позивач вважає, що діями відповідача на виконання судового рішення порушено його права, свободи чи інтереси то він повинен звернутись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідною заявою, а не пред`являти новий адміністративний позов, оскільки суб`єкт владних повноважень не може бути зобов`язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення.

Таким чином, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання не/належного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі №1640/3363/18, то відповідно ним невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права.

При цьому суд позбавлений можливості самостійно обрати належний спосіб захисту порушеного права, оскільки така процедура можлива до застосування лише під час позовного провадження, якого в даному випадку немає.

За таких обставин у задоволенні позову належить відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) про зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун