Справа № 120/2156/19-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 листопада 2019 р. Справа № 120/2156/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Литвина Д.С.,

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Леська О.І.,

третьої особи : не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Мельниківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Мельниківської сільської ради (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 20.05.2019 він звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення. Однак, 29.05.2019 відповідач листом повідомив позивача про те, що згідно акту передачі від 27.09.2018 №2-12694/15-18 земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0717 передана в комунальну власність та була надана в оренду Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області 04.12.2013.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 08.07.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

01.08.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Окремо зазначив, що вказана земельна ділянка перебуває у користуванні на умовах оренди у фізичної особи ОСОБА_3 на підставі договору оренди землі №73.

Ознайомившись з доводами відзиву відповідача, приймаючи до уваги ненадання відповідачем доказів направлення копії відзиву позивачу, суд ухвалою від 05.08.2019 вирішив розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засіданняпризначено на 15.08.2019.

Ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання від 15.08.2019, у зв`язку із неявкою позивача вирішено відкласти підготовче засідання на 10.09.2019.

Ухвалою суду від 10.09.2019 вирішено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 . Також, вирішено відкласти підготовче засідання в справі на 24.09.2019 та продовжити строк підготовчого провадження у справі.

Судове засідання 24.09.2019 не відбулось, у зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 15.10.2019.

Ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання від 15.10.2019, відкладено підготовче засідання на 07.11.2019, в зв`язку з неявкою в судове засідання позивача, третьої особи та відсутністю доказів, щодо їх належного повідомлення про дату, час та місце судового засідання.

Ухвалою суду від 07.11.2019 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено на 26.11.2019.

У судовому засіданні 26.11.2019 представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтовуючи їх обставинами та доказами, наведеними в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Третя особа у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, який містить у матеріалах справи. Будь - яких заяв, в тому числі по суті справи, від третьої особи на адресу суду не надходило.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, заслухавши усні пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 20.05.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Мельниківської об`єднаної територіальної громади в селі Ометенці.

Разом із тим, 29.05.2019 відповідач листом повідомив позивача про те, що згідно акту передачі від 27.09.2018 №2-12694/15-18 земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0717 передана в комунальну власність та була передана в оренду Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області 04.12.2013.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок набуття та реалізації права на землю громадянами встановлений у розділі IV ЗК України.

Так, відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Стаття 12 ЗК України встановлює, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до норм частини першої статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон № 280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з частинами першою та другою статті 59 Закону № 280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Із аналізу наведеного вище слідує, що в даному випадку рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність належить до виключних повноважень Мельниківської сільської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні, при цьому такі рішення, дії або бездіяльність Мельниківської сільської ради можуть бути оскаржені до суду.

Тобто, приписами чинного законодавства встановлено, що за наслідками розгляду клопотання заінтересованої особи про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність приймається рішення про надання або відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, що в даному випадку відноситься до виключної компетенції Мельниківської сільської ради шляхом його розгляду на її пленарному засіданні.

Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 14.01.2019 в справі №826/8870/16-а, та повинні застосовуватись до спірних правовідносин, в силу положень ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і ч. 5 ст. 242 КАС України.

В даному ж випадку, за наслідками розгляду заяви позивача, Мельниківською сільською радою надано лише лист за підписом сільського голови від 29.05.2019 №02-20-204 із повідомленням про те, що бажана позивачем земельна ділянка передана в оренду Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області.

Разом із тим, така відмова відповідача, на думку суду, не відповідає вимогам закону, адже як уже зазначалось судом вище, рішення про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність належить до виключних повноважень Мельниківської сільської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що згідно положень ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

В даному ж випадку, жодного рішення про надання або відмову в наданні позивачу такого дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в місячний строк, встановлений ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідачем прийнято не було.

Крім того, суд не бере до уваги пояснення представника відповідача, які були надані у судовому засідання, про те, що готуючи відповідь позивачу на його заяву відповідач керувався рішенням №27 від 07.05.2019 22 сесії 1-го скликання Мельниківської сільської ради про розгляд заяв, яким якому вирішено повідомити про відсутність вільних земель у власності територіальної громади, оскільки, дане рішення сільською радою прийнято ще 07.05.2019, в той час, як позивач звернувся до відповідача із заявою лише 20.05.2019, а відтак його заява не була предметом розгляду на зазначеній сесії сільської ради і по ній не приймалось відповідне рішення ( а.с. 73, 9, 13 ).

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено бездіяльність, яка полягала в не прийняті на черговій сесії Мельниківської сільської ради у встановлений ч. 7 ст. 118 ЗК України строк рішення за наслідками розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню, однак, шляхом визнання протиправною бездіяльності Мельниківської сільської ради, яка полягала в не прийняті на черговій сесії Мельниківської сільської ради, у встановлений ч. 7 ст. 118 ЗК України строк, рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Мельниківської об`єднаної територіальної громади в селі Ометенці.

Крім того, з метою належного захисту порушених прав позивача, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Мельниківської об`єднаної територіальної громади в селі Ометенці на черговій сесії Мельниківської сільської ради.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Що ж до вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5000 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ч.1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

В адміністративному позові позивач лише загальною фразою зазначив, що внаслідок оскаржуваної відмови відповідача у нього порушився звичайний ритм життя, були хвилювання, переживання.

Проте, суд зауважує, що в даному випадку, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру внаслідок діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між ними та обґрунтування розміру заявленої моральної шкоди.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. задоволенню не підлягають.

В той же час, щодо вимоги позивача щодо стягнення на його користь витрат на правову допомогу, суд зазначає, що представник позивача в судовому засіданні 26.11.2019 року зробив заяву, що відповідні докази щодо розміру понесених позивачем витрат будуть надані після ухвалення рішення в справі, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України.

В зв`язку з чим представнику позивача судом роз`яснено, що відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Також враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, питання про його стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Мельниківської сільської ради, яка полягала в не прийняті на черговій сесії Мельниківської сільської ради, у встановлений ч. 7 ст. 118 ЗК України строк, рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Мельниківської об`єднаної територіальної громади в селі Ометинці.

Зобов`язати Мельниківську сільську раду розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Мельниківської об`єднаної територіальної громади в селі Ометинці, на черговій сесії Мельниківської сільської ради.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Відповідач: Мельниківська сільська рада (вул. Пролетарська, 2, с. Мельниківці, Немирівський район, Вінницька область, );

Третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складено та підписано 06.12.2019.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна