Справа № 400/3117/19
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 р. № 400/3117/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправною та скасування вимоги від 12.04.2019 р. № Ф-68226-17-у,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 12.04.2019 р. № Ф-68226-17-У.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку як фізична особа-підприємець - платник єдиного податку 3 групи, а також свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Вважає, що підстави вести подвійний облік доходів та витрат відсутні. За 2017-2019 р.р. позивач сплатив ЄСВ у повному обсязі. Таким чином, оскаржувана вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач 29.10.2019 р. подав відзив на позов (а. с.103-104), в якому зазначив, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. З 01.01.2018 р. особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані сплачувати ЄСВ. Станом на 25.10.2019 р. позивач має заборгованість з ЄСВ у сумі 18980,72 грн.

За заявою позивачу суд ухвалою від 26.09.2019 р. застосував заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі вимоги про сплату боргу від 12.04.2019 р. № ф-68226-17-У до набрання законної сили судовим рішенням.

За клопотанням представників сторін справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець 17.02.2017 р. з основним видом діяльності - діяльність у сфері права (а. с. 45-47) та є платником єдиного податку 3 групи з 01.04.2017 р. (а. с. 48).

Окрім того, 26.11.2011 р. позивач отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а. с. 39), після чого 08.12.2011 р. став на облік як платник податків.

За 2017 р. і 2018 р. позивач подавав звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (а. с. 40-44). Нараховані суми ЄСВ за 2017-2018 р.р. позивач сплатив у повному обсязі (а. с. 24-31).

За 1 і 2 квартали 2019 р. позивач сплатив ЄСВ авансом (а. с. 32-33).

12.04.2019 р. відповідач надіслав позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-68226-17-У, в якій визначив суму недоїмки з ЄСВ - 16226,54 грн (а. с. 12).

Вимога про сплату боргу передана відповідачем на примусове виконання до Інгульського відділу ДВС, яким відкрито виконавче провадження № 59530288 та накладено арешт на кошти позивача (а. с. 59-62).

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464), згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 якого передбачено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 3 вказаної частини, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, а також особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності

Отже, Закон № 2464 розрізняє вказані категорії платників єдиного внеску, і, при цьому, не передбачає такої категорії як "фізична особа-підприємець, що має ознаку незалежної професійної діяльності".

Згідно з ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 8 вказаної статті платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464).

Відповідно до чинної з 01.08.2018 р. редакції п. 16 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 р. № 435 (далі - Порядок № 435), фізичні особи-підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі Звіти (додаток 5).

Пунктом 19 розділу IV Порядку № 435 у попередній редакції, чинній з 18.10.2016 р., передбачалося, що особи, які провадять незалежну професійну діяльність, отримують дохід від цієї діяльності та одночасно є ФО - підприємцями, крім осіб, зазначених у пункті 3 розділу ІІІ цього Порядку, формують та подають до органів доходів і зборів окремі Звіти відповідно до виду діяльності та обраної системи оподаткування.

Вказаними нормами Порядку № 435 чітко не визначено порядок подання звітів з єдиного внеску фізичною особою-підприємцем, яка в межах підприємницької діяльності здійснює діяльність, що має ознаки незалежної професійної діяльності. Зокрема, з них однозначно не випливає, що така особа повинна подавати два різних звіти.

З урахуванням того, що Закон № 2464 не визначає окремого статусу та специфіки обліку, звітності та сплати єдиного внеску для таких осіб, а нормами податкового законодавства передбачено, що такі особи мають статус фізичної особи-підприємця, суд дійшов висновку, що належним виконанням позивачем обов`язку зі сплати єдиного внеску за 2017-2019 роки є надання ним звітів в якості фізичної особи-підприємця на спрощеній системі оподаткування та сплата внеску у визначеній у звітах сумі.

Суд враховує, що ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2464 передбачено обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів на підставі актів перевірки

Натомість відповідач перевірку правильності нарахування та сплати позивачем єдиного внеску не здійснив, наявність звітності, поданої позивачем, та/або бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, не довів. Відповідно, відсутні належні та допустимі докази обчислення єдиного внеску в сумі 16226,54 грн.

За таких обставин, суд встановив, що відповідач визначив суму недоїмки з порушенням вимог ч. 3 ст. 9 Закону № 2464, яка не передбачає таке визначення та, відповідно, формування вимоги в автоматичному режимі, лише на підставі наявної у відповідача інформації про те, що позивач є платником єдиного внеску.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не навів суду переконливих аргументів та доказів на їх підтвердження, які б обґрунтовували правомірність оскаржуваної вимоги. Викладене є підставою для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 768,40 грн (а. с. 5), що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.04.2019 р. № Ф-68226-17- У - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Миколаївській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.04.2019 р. № Ф-68226-17-У.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) судовий збір у сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 09.12.2019 р.

Суддя Н. В. Лісовська