Справа № 243/4724/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2019 року

Київ

справа №243/4724/17

адміністративне провадження №К/9901/44752/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів - Мороз Л.Л., Рибачука А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2017 року (суддя Мінаєв І.М.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року (колегія суддів: Ханова Р.Ф., Василенко Л.А., Гайдар А.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати строк звернення до суду з адміністративним позовом, пропущеним з поважних причин;

- визнати дії відповідача про відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 за нормами п. «а» ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) на підставі заяви про призначення пенсії на пільгових умовах від 27.08.2015 № 6104 - протиправним;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 за нормами п. «а» ст. 13 Закону № 1788-XII з 27.08.2015 р.;

- визнати дії відповідача по припиненні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 за нормами п. «а» ст. 13 Закону № 1788-XII, яка призначена 31.03.2016 протиправними;

- зобов`язати відповідача поновити з лютого 2017 року виплату пенсії позивачу за віком на пільгових умовах згідно Списку № 1 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року, позовні вимоги задоволені повністю.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що пільговий стаж позивача не підтверджено, оскільки відсутня можливість проведення перевірки первинних документів, на підставі яких видано уточнюючу довідку. Відтак, у позивача відсутній необхідний пільговий стаж для призначення пенсії згідно п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Крім того, посилається на порушення строку звернення до суду.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

У зв`язку із відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, ця справа розглядалася в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Cудами встановлено, що, 27 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського ОУПФ із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №1 згідно п. «а» статті 13 Закону «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII та п. 2 розділу XV Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

Як зазначено у листі відповідача від 17.08.2017 № 31757/07, з часу звернення позивача пенсія йому була призначена, проте виплата не здійснювалась у зв`язку з тим, що пільгові довідки видані ДП «Артемвугілля» після 28.11.2014 з печаткою «місто Горлівка» та вважаються недійсними.

За період з серпня 2015 року по 01 грудня 2015 року сума нарахованої пенсії склала 4733,34 грн., про що свідчить довідка управління від 23.11.2015 року № 2973.

Більше ніж через три місяці з моменту звернення за призначенням пенсії, відповідач своїм рішенням від 09.12.2015 року № 44, розглянувши заяву позивача від 27 серпня 2015 року, відмовив у призначенні пенсії відповідно до пункту «а» ст.13 Закону №1788-XII з огляду на відсутність необхідного пільгового стажу.

31 березня 2016 року позивач знову звернувся до відповідача із заявою № 1548 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням управління позивачу призначена пенсія на пільгових умовах, нарахування та виплата якої здійснювалась з березня 2016 року по січень 2017 року включно, про що свідчить довідка управління від 15 травня 2017 року № 17023/04.

З лютого 2017 року позивачу припинена виплата пенсії на підставі Розпорядження першого заступника начальника Слов`янського ОУ ПФУ Донецької області згідно ст. 44 Закону № 1058-ІV у зв`язку з неможливістю проведення зустрічної перевірки на підтвердження пільгового стажу роботи та до надання роз`яснень законодавства стосовно заліку стажу по перереєстрованим підприємствам.

Рішенням управління від 16.05.2017 № 26 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії через те, що здійснити перевірку пільгових довідок та зарахувати до пільгового стажу період роботи з 24.07.1986 по 30.08.1986, з 01.09.1986 по 29.09.1986, з 01.10.1986 по 24.07.1987, з 29.09.1988 по 30.11.1988, з 03.12.1988 по 31.07.1989, з 09.08.1989 по 31.08.1989, з 06.09.1989 по 31.12.1989, з 14.01.1990 по 31.03.1990, з 19.04.1990 по 31.12.1990, з 02.01.1991 по 30.03.1991, з 01.04.1991 по 08.04.1991 не має можливості.

Уточнюючі довідки відповідачем не прийнято, оскільки останні видані в м. Горлівка, що не на підконтрольній Україні території.

Спірним питанням у даній справі є правомірність рішень відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з підстав не зарахування до пільгового стажу періоду роботи на певних роботах, які не підтверджені належними документами.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги позивача, виходив з того, що пільговий стаж по списку № 1 підтверджується трудовою книжкою, уточнюючою довідкою та відомостями персоніфікованого обліку.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду праці позивача в зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача повний робочий день під землею, на посадах, які відносяться до списку № 1, підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

Згідно трудової книжки встановлено, що позивач з 10.01.1984 по 15.05.1984, з 24.07.1986 по 25.07.1987 в працював підземним електрослюсарем шахти «ім. Ізотова» ДП «Артемвугілля»; з 22.09.1988 по 08.04.1991 учнем прохідника та підземного електрослюсаря шахти «Кочегарка» ДП «Артемвугілля».

Вищезазначені посади віднесені до Списку №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, визначених Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р.№ 1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах».

Вказані періоди також підтверджуються уточнюючими довідками ДП «Артемвугілля», які підтверджують обставини роботи позивача на різних посадах/роботах на цьому підприємстві, які дають йому право на пільгову пенсію. Зазначене підприємство перереєстроване на території України та міститься відбиток штампу ДП «Артемвугілля» з новою (перереєстрованою) адресою м. Святогірськ.

Стосовно періоду роботи з 27.05.2002 по 01.03.2007, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що пільговий стаж роботи позивача на різних посадах/роботах на ДП «Артемвугілля» підтверджений належними записами в трудовій книжці та довідками про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах № 16.06/6 від 16.06.2016 року, № 16.06/3 від 16.06.2016 року з посиланням на Накази по атестації робочих місць за умовами праці.

Також вказане підтверджене індивідуальними відомостями про застраховану особу за формою ОК-5 у 2002-2006 роки.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а та від 11 липня 2019 року у справі № 242/1484/17.

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Як встановлено судами в період з серпня 2015 року по 01 грудня 2015 року сума нарахованої пенсії склала 4733,34 грн., про що свідчить довідка управління від 23.11.2015 року № 2973.

Рішенням управління позивачу призначена пенсія на пільгових умовах, нарахування та виплата якої здійснювалась з березня 2016 року по січень 2017 року включно, про що свідчить довідка управління від 15 травня 2017 року № 17023/04.

Проте судами встановлено, що за період з вересня 2015 по квітень 2016 пенсія не виплачувалась, а відтак є підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук