Справа № 825/1022/17
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2019 року

Київ

справа №825/1022/17

адміністративне провадження №К/9901/12740/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 825/1022/17

за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року, постановлену суддею Тихоненком О.М.

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Шурка О.І., суддів: Василенка Я.М., Кузьменка В.В.

УСТАНОВИВ:

Суть спору

У червня 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області (далі - відповідач, ТУ ДСА України у Чернігівській області, відповідач), 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області (далі - ГУ ДКС України у Чернігівській області), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення нарахування позивачу суддівської винагороди за січень і лютий 2017 року, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» (посадового окладу в розмірі 32000 грн.);

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачу суддівську винагороду за січень і лютий 2017 року, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» (посадового окладу в розмірі 32000 грн.), з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення нарахування позивачу оплати листка непрацездатності за лютий 2017 року з урахуванням суддівської винагороди за січень і лютий 2017 року, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» (посадового окладу в розмірі 32000 грн.);

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачу оплату листка непрацездатності за лютий 2017 року з урахуванням суддівської винагороду за січень і лютий 2017 року, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» (посадового окладу в розмірі 32000 грн.), з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення нарахування позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпусток, виплаченої при звільненні, з урахуванням суддівської винагороди за січень і лютий 2017 року, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» (посадового окладу в розмірі 32000 грн.);

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні відпусток, виплачену при звільненні, з урахуванням суддівської винагороду за січень і лютий 2017 року, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» (посадового окладу в розмірі 32000 грн.), з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення нарахування позивачу вихідної допомоги судді у зв`язку з відставкою з урахуванням суддівської винагороди за січень і лютий 2017 року, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» (посадового окладу в розмірі 32000 грн.);

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачу вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою з урахуванням суддівської винагороду за січень і лютий 2017 року, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» (посадового окладу в розмірі 32000 грн.), з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що за січень-лютий 2017 року отримав суддівську винагороду в значно меншому розмірі, ніж визначено діючою редакцією Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки при розрахунку суддівської винагороди було застосовано приписи пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та за розрахункову величину взято мінімальну заробітну плату в розмірі 1600 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року та постановою Верховного Суду від 31 липня 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної та касаційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що беручи за основу розмір посадового окладу, встановленого Законом України «Про судоустрій і статус суддів», відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, в межах наданої компетенції.

08 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами (постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року) у справі № 825/1022/17, в якій просив скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року у справі № 825/1022/17 та ухвалити нове рішення, яким:

- визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА України у Чернігівській області щодо не здійснення нарахування судді Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 суддівської винагороди за січень-лютий 2017 року, виходячи із розміру посадового окладу 24000 грн.;

- зобов`язати ТУ ДСА України у Чернігівській області здійснити нарахування та виплатити судді Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 суддівську винагороду за січень-лютий 2017 року, виходячи із розміру посадового окладу 24000 грн., з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА України у Чернігівській області щодо не здійснення нарахування судді Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 оплати листка непрацездатності за лютий 2017 року з урахуванням суддівської винагороди за січень-лютий 2017 року, виходячи із розміру посадового окладу 24000 грн.;

- зобов`язати ТУ ДСА України у Чернігівській області здійснити нарахування та виплатити судді Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 оплату листка непрацездатності за лютий 2017 року з урахуванням суддівської винагороди за січень-лютий 2017 року, виходячи із розміру посадового окладу 24000 грн. з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА України у Чернігівській області щодо не здійснення нарахування судді Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні відпусток, виплаченої при звільненні з урахуванням суддівської винагороди за січень-лютий 2017 року, виходячи із розміру посадового окладу 24000 грн.;

- зобов`язати ТУ ДСА України у Чернігівській області здійснити нарахування та виплатити судді Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпусток, виплачену при звільненні з урахуванням суддівської винагороди за січень-лютий 2017 року, виходячи із розміру посадового окладу 24000 грн., з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА України у Чернігівській області щодо не здійснення нарахування судді Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 вихідної допомоги судді у зв`язку з відставкою з урахуванням суддівської винагороди за січень-лютий 2017 року, виходячи із розміру посадового окладу 24000 грн.;

- зобов`язати ТУ ДСА України у Чернігівській області здійснити нарахування та виплатити судді Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою з урахуванням суддівської винагороди за січень-лютий 2017 року, виходячи із розміру посадового окладу 24000 грн., з урахуванням фактично виплачених сум.

Вказана заява мотивована тим, що наявні виключні обставини для перегляду постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року, якою ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні його позовних вимог, а саме: рішення Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 04 грудня 2018 року у справі № 1-7/2018 (4062/15), лист Державної судової адміністрації України від 14 грудня 2018 року № 11-26266/18 та довідка ТУ ДСА України у Чернігівській області від 12 грудня 2018 року № 03/36-1132.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі за його позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Залишаючи без задоволення заяву позивача про перегляд за виключними обставинами постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що предметом розгляду даної справи була законодавча правомірність здійснення розрахунку та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, оплати листка непрацездатності, грошової компенсації за невикористані дні відпусток та вихідної допомоги у зв`язку з відставкою з розміру посадового окладу 16000,00 грн, із застосуванням ТУ ДСА України у Чернігівській області розрахункової величини мінімальної заробітної плати 1600,00 грн., а в заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами, заявник викладає позовні вимоги поза межами предмету розгляду справи та просить здійснити виплати, виходячи із посадового окладу, який повинен становити п`ятнадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено станом на 01 січня 2017 року (24000 грн. (15х1600), тобто з іншої розрахункової величини.

Крім того, суди виходили з того, що за змістом статті 152 Конституції України рішення Конституційного Суду України не має ретроактивної дії та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

Отже, Рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у цій справі виникли до прийняття такого рішення.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції

06 травня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року, в якій скаржник просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року за №11-р/2018 визнані неконституційними положення частини третьої статті 133 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, і це є підставою для перегляду судового рішення за виключними обставинами.

Скаржник зазначив, що суди попередніх інстанцій безпідставно дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами судового рішення, адже у вказаній заяві було викладено вимоги щодо здійснення виплат, виходячи із посадового окладу, який повинен становити п`ятнадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено станом на 01 січня 2017 року (24000 грн. (15х1600), а у позовній заяві посадовий оклад рахувався позивачем у розмірі 32000 грн.

06 травня 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Шарапа В.М., судді Бевзенко В.М., Данилевич Н.А.

Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2019 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 червня 2019 року, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 24 червня 2019 року № 810/0/78-19 у зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді - доповідача Шарапи В.М. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 № 14), що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг, визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єресько Л.О., судді Загороднюк А.Г., Соколов В.М.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 04 грудня 2019 року дана касаційна скарга була прийнята до провадження, закінчено підготовчі дії та справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 345 КАС України.

Позиція інших учасників справи

24 травня 2019 року від Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області надійшов відзив на касаційну скаргу, де відповідач посилається на не обґрунтованість доводів даної касаційної скарги та просить її відхилити, а судові рішення попередніх інстанцій залишити без змін. Вказував на те, що у заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами, заявник просить здійснити виплати, виходячи із посадового окладу, який повинен становити п`ятнадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено станом на 01.01.2017 (24000 грн. (15x1600), тобто з іншої розрахункової величини, що свідчить про розгляд справи поза межами предмету розгляду справи № 825/1022/17. При цьому, постановою Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі № 825/1022/17 дії ТУ ДСА у Чернігівській області у виплаті позивачу суддівської винагороди у зв`язку з відставкою з розміру посадового окладу 16000,00 грн визнано правомірними, а тому в даному випадку пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України не має місце застосуванню.

Крім того, пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України зазначено, що положення частин третьої, десятої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, які визнані неконституційними даним рішенням Конституційного Суду України цього рішення. З наведеного слідує, що нарахування суддівської винагороди відповідно до вказаного рішення повинно здійснюватися з 04 грудня 2018 року.

Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, виходить із такого.

Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане (пункт 1 частини 5 статті 361 КАС України).

В якості виключної обставини для перегляду постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року в цій справі позивачем вказано ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 04 грудня 2018 року №11-р/2018, яким, зокрема, визнано таким, що не відповідає Конституції України, (є неконституційним) положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192- VIІ.

Частиною 2 статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Зі змісту наведеної норми слідує, що за загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням.

Як зазначалось раніше (пункт 9 цієї постанови) Рішенням Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 визнано такими, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) деякі положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N2453-VI.

Пунктом 3 резолютивної частини вказаного Рішення Конституційного Суду України визначено, що положення частин третьої, десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, дія частини 3 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VІII втратила чинність 04 грудня 2018 року.

Спірні правовідносини між сторонами виникли щодо недоплати позивачу суддівської винагороди за січень-лютий 2017 року.

За таких обставин, рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки такі виникли до прийняття вказаного Рішення Конституційного Суду України, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 25 липня 2019 року у справі № 804/3790/17.

Як слідує з вищезазначених судових рішень, предметом розгляду справи № 825/1022/17 була правомірність здійснення розрахунку та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, оплати листка непрацездатності, грошової компенсації за невикористані дні відпусток та вихідної допомоги у зв`язку з відставкою з розміру посадового окладу 16000,00 грн, із застосуванням ТУ ДСА України у Чернігівській області розрахункової величини мінімальної заробітної плати 1600,00 грн., а в заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами, заявник викладає позовні вимоги поза межами предмету розгляду справи та просить здійснити виплати, виходячи із посадового окладу, який повинен становити п`ятнадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено станом на 01 січня 2017 року (24000 грн. (15х1600), тобто з іншої розрахункової величини.

У заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами, заявник просить здійснити виплати, виходячи із посадового окладу, який повинен становити п`ятнадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено станом на 01 січня 2017 року (24000 грн. (15x1600), тобто з іншої розрахункової величини, що свідчить про розгляд справи поза межами предмету розгляду справи № 825/1022/17.

Частиною 6 статті 361 КАС України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи та аргументи ОСОБА_1 зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і свідчать про незгоду заявника із правовою оцінкою судами обставин справи, встановлених у процесі її розгляду. Водночас, за приписами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року у справі № 825/1022/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду