Справа № 640/737/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 грудня 2019 року № 640/737/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Біо-Фарм Агротрейд ЛТД»
доГоловного управління Державної фіскальної служби в м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біо-Фарм Агротрейд ЛТД» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 листопада 2018 року № Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на протиправність дій контролюючого органу, оскільки позивачем вже погашено податковий борг за рахунок подання уточнюючого розрахунку на зменшення зобов`язання та сплати у повному обсязі пені у розмірі 34,65 грн, що підтверджується рішенням Державної фіскальної служби України від 20 вересня 2018 року №3060616/99-99-17-05-15.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що згідно матеріалів справи, граничним терміном сплати по декларації акцизного податку від 19 лютого 2018 року J02095 було 03 березня 2018 року, а фактично сплачено 27 липня 2018 року.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біо-Фарм Агротрейд ЛТД» отримало 14 грудня 2018 року від Головного управління ДФС у м. Києві, поштове відправлення №689, в якому містилось податкове повідомлення-рішення від 15 листопада 2018 року № про сплату грошового зобов`язання у розмірі 1295,00 грн. та штрафу - 259,00 грн. за порушення пункту 57.1 статті 57 та статті 126 ПКУ строку сплати грошового зобов`язання з акцизного податку на 147 календарних днів.

Підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення став Акт 3813/26-15-40-04/39890452 від 27 серпня 2018 року, який, як стверджує позивач, складено відповідачем проте не надіслано на адресу позивача.

Вважаючи рішення контролюючого органу протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України передбачено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (надалі - ПКУ).

Так, відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПКУ платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 36 ПКУ встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 49.2 статті 49 ПКУ платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Пунктом 46.1 статті 46 ПКУ визначено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 48.1 статті 48, пункт 49.1 статті 49 цього Кодексу).

В свою чергу, пунктом 46.5 статті 46 ПК України визначено, що форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПКУ, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

При цьому податковим зобов`язанням в розумінні ПКУ визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті ПКУ), а грошовим зобов`язанням платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПКУ).

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПКУ платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 ПКУ).

Оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акта №3813/26-15-40-04/39890452 від 27 серпня 2018 року.

Акт №3813/26-15-40-04/39890452 від 27 серпня 2018 року оскаржувався позивачем до Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду вказаної скарги позивача Державна фіскальна служба України листом «про розгляд скарги» від 20 вересня 2018 року №3060616/99-99-17-05-15 зазначила наступне.

За даними ITC «Податковий блок», станом на 11 червня 2018 року у TOB «Біо-фарм Агротрейд ЛТД» обліковувався податковий борг з акцизного податку з ввезеного пива (ККДБ 14030400), що виник в результаті несплати у граничний термін самостійно задекларованих податкових зобов`язань, визначених відповідно до податкової декларації від 19 лютого 2018 року № у розмірі 1295,00 грн.

Враховуючи наявність у платника податкового боргу, керуючись вимогами статті 59 та статті 89 Кодексу, ГУ ДФС у м. Києві сформовано та направлено боржнику податкову вимогу від 11 червня 2018 року №116473-17 та прийнято рішення про опис майна в податкову заставу від 11 червня 2018 року № 116473-17.

У подальшому податковий борг з акцизного податку з ввезеного пива погашено за рахунок подання TOB «Біо-фарм Агротрейд ЛТД» уточнюючого розрахунку на зменшення зобов`язання та сплати у повному обсязі пені у розмірі 34,65 грн.

За даними ITC «Податковий блок» станом на 12 вересня 2018 року податковий борг у TOB «Біо-фарм Агротрейд ЛТД» відсутній.

Враховуючи наведене Державна фіскальна служба України повідомила про відсутність предмету оскарження, зазначеного у скарзі TOB «Біо-фарм Агротрейд ЛТД» від 01 серпня 2018 року.

Таким чином, оскільки висновки, викладенні в акті №3813/26-15-40-04/39890452 від 27 серпня 2018 року спростовані листом «про розгляд скарги» Державної фіскальної служби України, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято за результатами саме вищезазначеного акта, то, на переконання суду, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві порушено приписи чинного законодавства, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення від 15 листопада 2018 року № підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що обставини, які сталі підставою для прийняття оскаржуваного рішення спростовані листом Державної фіскальної служби України, а відповідачем не надано належних до допустимих доказів на спростування, в свою чергу, даного факту, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Біо-Фарм Агротрейд ЛТД» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 листопада 2018 року № Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біо-Фарм Агротрейд ЛТД» (04080, м. Київ, вулиця Вікентія Хвойки, літера 44/45, будинок 15/15, корпус 11, офіс 5, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04655, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко