Справа № 808/3625/17
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2019 року

Київ

справа №808/3625/17

адміністративне провадження №К/9901/54360/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.12.2017, постановлене у складі головуючого судді Калашник Ю.В. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018, прийняту у складі колегії суддів: Бишевської Н.А. (головуючий), Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.

І. Суть спору

1. У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі - ГУНП в Запорізькій області), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:

1.1. - визнати бездіяльність ГУНП в Запорізькій області стосовно своєчасної не виплати позивачу одноразової грошової допомоги по день фактичного з ОСОБА_1 розрахунку протиправною;

1.2. - зобовязати ГУНП в Запорізькій області виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги по день фактичного з ним розрахунку, у розмірі 11933,46 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 через скорочення штатів, останньому підлягає нарахування та виплаті вихідна допомога. Посилаючись на приписи п.1 ст. 102, 105 Закону України «Про Національну поліцію» позивач наполягає на тому, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

3. Судами попередніх інстанцій установлено, що Наказом ГУНП в Запорізькій області від 26.09.2017 №473о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби у поліції на підставі п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 29.09.2017. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні складає - 17 років 00 місяців 27 днів; календарна для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні - 17 років 00 місяців 27 днів.

4. Згідно з наданою ГУНП Запорізькій області довідкою (від 15.11.2017 вих.№173-Р/12/01-2017) грошове забезпечення позивача за останні повні 2 місяця складає 8731,71 грн та 8731,81 грн та середньоденне грошове забезпечення складає 291,06 грн.

5. Згідно виписки руху коштів по карт-рахунку ОСОБА_1 09.11.2017 надійшли нарахування у сумі 73107,00 грн з призначенням «Зарахування зарплати на картрахунок». Вказана сума не оспорюється позивачем.

6. Непогоджуючись із своєчасною невиплатою одноразової грошової допомоги по день фактичного розрахунку ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

7. Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 18.12.2017 позовні вимоги задовольнив повністю.

8. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Оскільки Наказом ГУНП в Запорізькій області від 26.09.2017 №473о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби у поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 29.09.2017, то у вказаний останній робочий день йому повинні були здійснити нарахування грошового забезпечення і видати грошовий атестат.

9. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 23.03.2018 підтримав позицію суду першої інстанції та за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.

IV. Касаційне оскарження

10. У касаційні скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

11. Обґрунтовуючи касаційну скаргу відповідач вказує, що виплата поліцейським одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби проводиться Національною поліцією України саме після звільнення особи зі служби та не входить до повноважень ГУНП в Запорізькій області. При цьому діюче законодавство не містить приписів щодо обов`язкової сплати вказаної допомоги у день звільнення особи зі служби, що спеціальним законодавством, не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільнення працівника з органів внутрішніх справ.

12. Заперечень на касаційну скаргу позивач не надав.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

13. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

14. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

15. Статтею 94 Закону України «Про Національну поліцію» обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

16. За правилами статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

17. Згідно з пунктом 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішні з справ України від 06.04.2016 № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

18. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

19. Відповідно до абзацу 3 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Порядок № 393) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

20. Пунктом 106 розділу 9.9 Методичних рекомендацій про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ від 30.06.2005 №501 «Про скасування окремих наказів МВС України з питань грошового забезпечення та заробітної плати» (далі - Методичні рекомендації) встановлено, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, у встановлених випадках виплачується грошова допомога у відповідному відсотку місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому в розрахунок включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, премії тощо) у розмірах, що були їм встановлені наказами керівників органу на день звільнення зі служби.

21. За правилами встановленими частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

22. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

VI. Позиція Верховного Суду

23. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

24. З матеріалів справи убачається, що Наказом ГУНП в Запорізькій області від 26.09.2017 №473о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби у поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 29.09.2017.

25. При цьому, фактичний розрахунок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 73107,00 грн проведено 09.11 2017.

26. Верховний Суд звертає увагу, що а ні Законом України «Про Національну поліцію», а ні Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні працівника з органів внутрішніх справ.

27. Так, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

28. Слід зауважити, що непоширення норм КЗпП України на рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ/поліції стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

29. Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

30. В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

31. З огляду на викладене, враховуючи зміст статті 117 КЗпП України, яка передбачає відповідальність власника за затримку розрахунку при звільненні, підставою для якої є факт порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо необхідності стягнення середнього заробітку за час затримки виплати належних позивачу при звільненні сум, оскільки фактичний розрахунок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 73107,00 грн був проведений не в день звільнення 29.09.2017, а 09.11.2017.

32. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди попередніх інстанцій під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

33. Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.

34. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

35. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

36. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

VII. Судові витрати

37. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області залишити без задоволення.

2. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2018 року у справі № 808/3625/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий О.О. Шишов

Судді І.В. Дашутін

М.М. Яковенко