Справа № 640/13048/19
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 грудня 2019 року

Київ

справа №640/13048/19

адміністративне провадження №К/9901/29013/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

cудді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Радишевської О.Р. у справі №640/13048/19 за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського районного суду міста Києва про стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

21 жовтня 2019 року до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року в справі №640/13048/19.

Ухвалою судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. від 30 жовтня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху, надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання достатніх доказів на підтвердження того, що майновий стан скаржника перешкоджає сплаті судового збору в установленому законодавством порядку та розмірі, або документа про сплату судового збору.

На виконання вимог указаної ухвали скаржником 11 листопада 2019 року подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій він просив звільнити його від сплати судового збору.

Ухвалою судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. від 21 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору й продовжено скаржникові строк для усунення недоліків касаційної скарги.

06 грудня 2019 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Радишевської О.Р.

На обґрунтування заявленого відводу скаржник зазначив, що суддя Радишевська О.Р. постановила незаконні ухвали від 30 жовтня 2019 року про залишення касаційної скарги без руху та від 21 листопада 2019 року про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги, чим позбавила скаржника доступу до суду.

На думку скаржника, він не зобов`язаний сплачувати судовий збір, адже касаційна скарга подається в справі, предмет якої стосується відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю суду, що є підставою для застосування положень пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір». Також скаржник наголошує, що є пенсіонером, розмір пенсії якого виключає можливість оплати судового збору, що є підставою для звільнення його від сплати судового збору відповідно до положень статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Посилаючись на те, що положення вказаних статей суддею Радишевською О.Р. під час постановлення ухвал від 30 жовтня 2019 року та від 21 листопада 2019 року застосовані не були, скаржник стверджує про упередженість та необ`єктивність судді Радишевської О.Р.

Вирішуючи, чи є заява про відвід обґрунтованою, Суд керується таким.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною третьою статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частиною четвертою статті 36 КАС України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За правилами частини четвертої статті 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Зі змісту наведених норм випливає, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, що викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, урахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Під час визначення наявності у цій справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (заява № 4785/02) та рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11)).

Отже, не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Тобто відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Проаналізувавши аргументи, якими обґрунтовано відвід судді Радишевській О.Р., Суд уважає, що доводи скаржника по суті полягають у незгоді з процесуальними рішеннями судді під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження, а отже, не можуть свідчити про упередженість та/або необ`єктивність судді і, за наведеними правилами процесуального закону, не є підставою для відводу судді.

Також варто зауважити, що ухвала про залишення касаційної скарги без руху не є остаточним судовим рішенням на стадії касаційного оскарження, тому висновок скаржника про перешкоди в доступі до правосуддя є помилковим.

З урахуванням зазначеного, обґрунтованих підстав для задоволення заяви про відвід немає.

Керуючись статтями 36, 40 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Визнати необгрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Радишевської О.Р.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Радишевської О.Р. на автоматизований розподіл для визначення у встановленому КАС України порядку судді, який вирішуватиме питання про відвід за цією заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею є остаточною та не може бути оскарженою.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко