Справа № 140/123/19
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Димарчук Т.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 рокуЛьвів№ СК-857/4761/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

позивача: ОСОБА_1

представника апелянта: Матусевича Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у справі № 140/123/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ :

21.01.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26.03.2019р. позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області від 20.12.2018р. №23 о/с «По особовому складу» в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_1 з посади міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області у запас Збройних Сил України за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) з 22.12.2018р. відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Крім того, суд поновив ОСОБА_1 на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області з 22.12.2018р.

Також, суд стягнув з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.12.2018р. по 25.03.2019р. в розмірі - 18 324,36 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26.03.2019р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Представник апелянта Матусевич Р.М. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 23.07.2014р. по 10.03.2015р. проходив службу в органах внутрішніх справа на посаді міліціонера взводу №2 роти патрульної служби міліції особового призначення «Луганськ-1» ГУ МВС Луганської області та взводу № 1 роти № 3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Лугацськ-1» ГУ МВС України у Луганській області.

Зокрема, ОСОБА_1 відповідно до наказів №211 о/с від 25.07.2014р. та № 1428 від 08.08.2014р., виконував завдання у складі батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України у Луганській області в зоні проведення АТО, що підтверджено довідкою ГУ МВС України у Луганській області № в/ч-671 від 22.10.2014р.

Наказом ГУ МВС України у Луганській області №211 о/с від 25.07.2014р. ОСОБА_1 старшина міліції, призначений на посаду міліціонера взводу №2 роти патрульної служби міліції особового призначення «Луганськ-1» ГУ МВС Луганської області з іспитовим строком на 1 рік.

10.03.2015р. Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області № 83 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п. 63 «і» (у зв`язку з не проходженням випробування в період іспитового строку).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017р. визнано протиправним та скасовано наказ №211 о/с від 25.07.2014р. ГУ МВС України у Луганській області щодо ОСОБА_1 в частині встановлення іспитового строку один рік при призначенні на посаду міліціонера взводу №2 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України у Луганській області з 23.07.2014р.; Суд визнав протиправним та скасував наказ №83 о/с від 10.03.2015р. ГУ МВС України у Луганській області про звільнення старшини міліції ОСОБА_1 , міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України у Луганській області за п. 63 «і» (у зв`язку з непроходженням випробовування в період іспитового строку з ОВС України у запас); Крім того, суд поновив ОСОБА_1 на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України у Луганській області з 10.03.2015р. та стягнув з ГУ МВС України у Луганській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.03.2015р. по 29.11.2017р. в розмірі 191 560,68 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

На виконання вказаної постанови, наказом ГУ МВС України у Луганській області №2 о/с «По особовому складу» від 23.01.2018р. старшину міліції ОСОБА_1 поновлено на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України у Луганській області з 10.03.2015 р.

Згідно з пп.10, 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено у запас Збройних сил за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) з 29.11.2017р.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018р. по справі №803/450/18 визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України у Луганській області від 23.01.2018р. №2 о/с «По особовому складу» в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_1 з посади міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1»; Суд поновив позивача на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України в Луганській області та стягнув з ГУ МВС України в Луганській області в користь останнього грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 54 814,05 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018р. по справі №803/450/18, наказом ГУ МВС України у Луганській області від 12.10.2018 р. №18 о/с «По особовому складу» відмінено пункт наказу ГУ МВС України у Луганській області від 23.01.2018р. №2 о/с в частині звільнення старшини міліції ОСОБА_1 , міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України у Луганській області за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) з 29.11.2017р. та поновлено позивача на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України в Луганській області з 29.11.2017 р. (а.с.4).

Листом Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Луганській області від 12.10.2018р. №6/2-430 ЛК ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до наказу ГУ МВС України у Луганській області від 12.10.2018р. №18 о/с «По особовому складу» його поновлено на посаді з 29.11.2017р.

При цьому, зазначеним листом позивача було поінформовано, що наказом МВС України від 06.11.2015р. №1388 повністю скасовано штат органів, підрозділів, установ та підприємств МВС України, а наказом ГУ МВС України у Луганській області від 10.12.2015р. №2803 скорочено займану ОСОБА_1 посаду міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України у Луганській області, у зв`язку з чим відповідач попередив позивача про майбутнє звільнення через скорочення штатів. Для ознайомлення з вищевказаними документами та внесенням відповідних змін до трудової книжки останньому необхідно прибути до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Луганській області. Поінформовано, що у випадку виявлення бажання проходити службу в поліції, позивач може прийняти участь у конкурсному відборі на службу до Національної поліції при оголошенні конкурсу. До листа надано витяг з наказу ГУ МВС України у Луганській області від 12.10.2018 №18 о/с (а.с.25).

Наказом ГУ МВС України в Луганській області від 20.12.2018р. №23 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ старшину міліції ОСОБА_1 , міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України у Луганській області звільнено у запас Збройних сил України за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) з 22.12.2018р. Підстава: постанова КМУ від 16.09.2015р. №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів МВС», наказ МВС України від 06.11.2015р. №1388, наказ ГУ МВС України у Луганській області від 10.12.2015р. №2803 (а.с.37).

Листом Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Луганській області від 22.12.2018р. №6/2-518 ЛК ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до наказу ГУ МВС України у Луганській області від 20.12.2018р. №23 о/с «По особовому складу» позивача звільнено з органів внутрішніх справ України за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 22.12.2018р. Для отримання трудової книжки останньому необхідно прибути до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Луганській області. До листа надано витяг з наказу ГУ МВС України у Луганській області від 20.12.2018р. №23 о/с (а.с.38).

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.6 ст.43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до п.1 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім:

1) пп.1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування;

2) ч.7 ст.15 та ч.5 ст.21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

п.8 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII набирає чинності з дня опублікування цього Закону, передбачено, що всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно п.9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

п.10 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII передбачено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Із змісту п.4 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII видно, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

п.«з» п.63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114), передбачено, що особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Так, згідно абз.1 п.24 Положення № 114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

Таким чином, п.9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII, передбачено, що працівнику міліції, який виявив бажання проходити службу в поліції, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону, гарантоване право бути прийнятим на службу до поліції за умови його відповідності вимогам до поліцейських та надання згоди на призначення на дану посаду, або у разі успішного проходження конкурсу.

Проте, надання згоди працівником міліції на призначення на посаду в органі поліції, неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад в даному органі.

Тобто, наданню згоди повинна була передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, а саме - ініціатива керівництва, оскільки згода особи, по своїй суті, є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком такої згоди є призначення особи на посаду у відповідності до узгодженої пропозиції. Отже, особа, попереджена про звільнення внаслідок скорочення штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу, і своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва.

Колегія суддів вважає зазначити, що така ініціатива є обов`язковою, оскільки без неї не може бути встановлено наявність чи відсутність можливості подальшого використання особи на службі відповідно до п. «з» п.63 Положення.

При цьому, щодо ініціативи особи в участі у конкурсі, колегія суддів вважає зазначити, що такий спосіб виявлення такої ініціативи визначається порядком проведення конкурсу та може мати форму письмової заяви (рапорту).

Таким чином, лише в разі, якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття посад і не подала заяви (рапорту) про участь в конкурсі на зайняття посад, виникають підстави для застосування п.10 розділу XI Закону №580-VІІІ і звільнення особи за скороченням штатів.

Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України викладеній у постанові від 17.10.2011 по справі № 21-327а11 та у постанові від 28.10.2014р. у справі №21-484а14, згідно яких, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, з огляду на приписи ч.2 ст.77 КАС України, під час розгляду цієї справи відповідачем не надано жодних належних доказів, які б підтверджували пропонування позивачу посад в органах Національної поліції і його відмови від цих посад, що, в силу вищевикладеного, є порушенням приписів п.9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта щодо поновлення позивача на посаді в організації, яка ліквідована, оскільки приписами п.24 Положення передбачено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які були незаконно звільнені поновлюються на попередній посаді.

Крім того, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області станом на час розгляду справи не ліквідоване, а тому ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

При цьому, з аналізу вказаної норми слідує, що такі особи не вправі вимагати поновлення їх на посаді на новоутвореній установі, якщо вони не були переведені туди в установленому порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржений наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади міліціонера взводу № 1 роти № 3 батальйону патрульної поліції служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Луганській області є протиправним.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивач підлягає поновленню на посаді, яку він обіймав до звільнення, а саме - міліціонера взводу № 1 роти № 3 батальйону патрульної поліції служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Луганській області та має право на отримання грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Інші доводи які викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки колегії суддів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у справі № 140/123/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя В.С. Затолочний

Суддя З.М. Матковська

Постанова складена в повному обсязі 09.12.2019р.