Справа № 440/742/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 р.Справа № 440/742/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 04.04.19 року по справі № 440/742/19

за позовом Головного управління ДПС у Полтавській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 року позов Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задоволений повністю.

Стягнуто податковий борг з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 по орендній платі з фізичних осіб у розмірі 81837,64 грн. на р/р 6008, код бюджетної класифікації платежу 18010900, одержувач УК у м. Кременчук/м.Кременчук/18010900, банк одержувач: Казначейство України (ЕАП) МФО 899998.

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Проте, жодних належних та допустимих доказів, а саме будь-яких належним чином оформлених документів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання та необхідності перенесення розгляду справи до вказаного клопотання заявником не додано. Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення вищезазначеного клопотання.

Від Головного управління ДПС у Полтавській області надійшло клопотання про заміну позивача.

Відповідно до пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р вирішено про можливість забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.

З урахуванням вищевказаних положень нормативно-правових актів Головним управлінням ДПС у Полтавській області відповідно до наказу від 29.08.2019 № 7 «Про порядок діяльності Головного управління ДПС у Полтавській області» розпочато виконання області функцій і повноважень ГУ ДФС у Полтавській області, що припиняється.

Пунктом 1 Положення про ГУ ДПС у Полтавській області, затвердженого наказом ДПС України від 12.07.2019 № 14, передбачено, що ГУ ДПС є правонаступником усіх прав та обов`язків ГУ ДФС у Полтавській області.

Згідно з ч.1 ст.52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе здійснити заміну позивача з Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області.

На підставі частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 13.12.1994, рнокпп НОМЕР_1 , що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідач перебуває на обліку як платник податків в Головному управлінні ДФС у Полтавській області.

За відповідачем обліковується податковий борг по орендній платі з фізичних осіб у розмірі 81837,64 грн, що виник за таких обставин.

ФОП ОСОБА_1 подано до Кременчуцької ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності):

за 2016 рік № від 04.02.2016, якою самостійно визначена сума податкового зобов`язання в розмірі 23260,08 грн;

за 2017 рік № від 24.01.2017, якою самостійно визначена сума податкового зобов`язання в розмірі 21133,22 грн.

Разом з тим, податковим повідомленням-рішенням від 19.08.2016 № до відповідача застосовано штрафні санкції за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 10961,92 грн.

Зазначене рішення отримано відповідачем 31.08.2016, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на корінці зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення.

За наслідками адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 19.08.2016 № залишено без змін.

Відомості про оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення у судовому порядку відсутні.

Вищезазначені обставини обумовили звернення контролюючого органу з позовом до суду про стягнення податкового боргу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із п.п.19-1.1.1, 19-1.1.2, 19-1.1.10, 19-1.1.22, 19-1.1.34 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів; здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів; забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами п.п.20.1.19 п.20.1 ст.20 Кодексу контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Так, п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 287.3 статті 287 ПК України, передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходження земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для в надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення.

Так, на виконання вимог ст.59 ПК України, Кременчуцькою ОДПІ сформовано податкову вимогу від 23.06.2014 № 4104-25/613, яка направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача та отримана ним особисто 30.07.2014, про що свідчить його підпис.

Сторонами у справі доказів оскарження зазначеної податкової вимоги у встановленому законом порядку не надано. Докази сплати податкового боргу відсутні.

Таким чином, податкове зобов`язання, наведене в податковій вимозі, є узгодженим, а тому набуло статусу податкового боргу.

Згідно з підпунктами 129.1.1, 129.1.2. пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, за результатами аналізу даних в ІС «Податковий блок» в підсистемі «Облік платежів» контролюючим органом встановлено порушення граничного строку сплати самостійно визначених платником грошових зобов`язань з орендної плати ФОП ОСОБА_1 по податкових деклараціях з плати за землю № від 20.02.2013 № від 31.03.2014 та № від 18.04.2014.

На підставі чого Кременчуцькою ОДПІ винесене податкове повідомлення - рішення від 19.08.2016 № 140026222, яким за порушенні п.287.3 ст.287 ПК України та на підставі ст.126 ПК України, ФОП ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 % від суми заборгованості, у розмірі 10961,92 грн.

Державна фіскальна служба України, рішенням від 02.12.2016 №13199/99-99-11-02-01-14 про результати розгляду повторної скарги залишила без змін податкове повідомлення - рішення від 19.08.2016 № та рішення ГУ ДФС у Полтавській від 09.11.2016 №1187/Є/16-31-10-05-11 про результати розгляду первинної скарги, а повторну скаргу ФОП ОСОБА_1 - без задоволення.

Матеріали справи не містять доказів про оскарження зазначеного податкового повідомлення рішення в судовому порядку.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право зокрема звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

З урахуванням того, що узгоджена сума грошових зобов`язань, визначена контролюючим органом, та самостійно задекларована платником, набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення податкової вимоги та відсутність доказів добровільної сплати відповідачем визначеної суми боргу, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність законних підстав для стягнення з відповідача заборгованості в сумі 81837,64 грн.

Щодо доводів апелянта про недотримання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства та розгляд справи без належного повідомлення, колегія суддів відмічає, що копії судових документів направлялися на адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, самим апелянтом не аргументовано чому він не мав можливості отримати зазначене поштове відправлення за адресою за якою він зареєстрований та яку сам позначив зазначив в апеляційній скарзі.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 року по справі № 440/742/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складений 09.12.2019 року