Справа № 560/2941/19
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2941/19
РІШЕННЯ

іменем України

06 грудня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Хмельницькій області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути кошти у рахунок погашення податкового боргу по транспортному податку з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем рахується податковий борг по транспортному податку з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн, який визначений податковим повідомленням-рішенням форми "Ф" від 29.06.2016 №20458-22. Вказав, що відповідачу було виставлено податкову вимогу. Проте, вжиті позивачем заходи не призвели до добровільного погашення відповідачем заборгованості, що зумовило звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.10.2019 відкрито провадження в цій адміністративній справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

До суду 18.10.2019 надійшов відзив, в якому відповідачка просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а також визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Славутської ОДПІ ГУ ДФС України Хмельницької області (м. Шепетівка) від 29.06.2016 №20458-22 та від 06.09.2016 №21874-22. Зазначила, що обов`язок зі сплати транспортного податку у неї був відсутній, а тому контролюючим органом було неправомірно прийнято податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу, якими зобов`язувалось її сплатити транспортний податок з фізичних осіб. Зазначила, що зверталася до Славутської ОДПІ ГУ ДФС України Хмельницької області з метою отримання пояснень щодо винесеного податкового повідомлення-рішення. В усному порядку їй повідомили про помилкове надіслання вказаних податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги. З огляду на зазначене, вважає, що правові підстави для винесення вимоги про сплату заборгованості та стягнення відповідної суми у судовому порядку у відповідача були відсутні.

Відповідно до частин 1, 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен містити: 1) найменування (ім`я) позивача і номер справи; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти, за наявності; 3) у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; 4) обставини, які визнаються відповідачем; 5) заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; 6) перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання.

Згідно з частиною 1 статті 177 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач, який не є суб`єктом владних повноважень, має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу (частина 1 статті 178 Кодексу адміністративного судочинства України).

За змістом та формою відзиву на позовну заяву, який надійшов до суду від відповідачки слідує, що він відповідає вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України та містить мотиви та підстави, з яких ОСОБА_1 не погоджується з заявленими позовними вимогами. Як наслідок, заявлені в відзиві вимоги щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Славутської ОДПІ ГУ ДФС України Хмельницької області (м. Шепетівка) від 29.06.2016 №20458-22 та від 06.09.2016 №21874-22 не є позовними вимогами, заявленими в зустрічному позові.

Разом з тим, позивачем не було дотримано вимогам статей 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, що дали б підстави вважати наданий ОСОБА_1 відзив на позовну заяву зустрічним позовом, а не відзивом, право на подання якого визначено процесуальним законодавством.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд встановив наступне.

За фізичною особою ОСОБА_1 рахується податковий борг по транспортному податку за 2016 рік в сумі 25000,00 грн, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення форми "Ф" від 29.06.2016 №20458-22. Вказане податкове повідомлення-рішення отримане позивачем 28.07.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Позивач виставив податкову вимогу від 06.09.2016 №21874-22, яка отримана відповідачкою 05.03.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Оскільки податковий борг відповідачка добровільно не сплатила, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України на платників податків покладено обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах, встановлених законом.

Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 54.5 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Разом з цим, згідно з підпунктом 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 Податкового кодексу України транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідачці направлено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 29.06.2016 №20458-22, яке нею отримано.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до приписів пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (пункт 56.2 статті 56 Податкового кодексу України).

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків (пункт 56.17 статті 56 Податкового кодексу України).

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення (пункт 56.18 статті 56 Податкового кодекс України).

Водночас, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Шепетівським відділенням Славутської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області, за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 від 02.08.2016 та від 11.08.2016, не скасовано податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 29.06.2016 №20458-22.

При цьому, правом на оскарження вказаного рішення контролюючого органу в судовому порядку відповідачка не скористалася.

З огляду на зазначене, суд вважає, що грошове зобов`язання, визначене на підставі податкового повідомлення-рішення форми "Ф" від 29.06.2016 №20458-22 відносно відповідачки, є узгодженим.

За змістом підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи, що сума податкового зобов`язання є узгодженою та не сплачена своєчасно відповідачкою, вона набула статусу податкового боргу.

Згідно з пунктом 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За наведених обставин, та враховуючи, що платником податків не було самостійно сплачено узгодженого грошового зобов`язання у встановлений Податковим кодексом України строк, контролюючим органом було направлено відповідачці податкову вимогу форми "Ф" від 06.09.2016 №21874-22.

Доказів оскарження відповідачкою податкової вимоги форми "Ф" від 06.09.2016 №21874-22 в адміністративному та/чи в судовому порядку, а також доказів сплати нею податкового боргу суду не надано. Не здобуто таких доказів і судом.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 87.2. статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Приписами пункту 87.11. статті 87 Податкового кодексу України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

З огляду на наведені норми законодавства та встановлені обставини справи суд вважає, що податковим органом було дотримано законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу, а вимоги щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, а саме ОСОБА_1 , є обґрунтованими.

Разом з цим, посилання відповідачки на те, що податкове-повідомлення рішення форми "Ф" від 29.06.2016 №20458-22 та податкова вимога від 06.09.2016 №21874-22 є протиправними не приймаються судом до уваги, оскільки, як вже зазначалось, відповідачка у разі незгоди із вказаними рішеннями суб`єкта владних повноважень не була позбавлена права оскаржити їх у встановленому законом порядку.

При цьому, суд зауважує, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку: встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.

Питання правомірності винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги не охоплюється предметом цього позову, а тому, суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду цієї справи здійснювати їх правовий аналіз.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №826/18379/14 (касаційне провадження № К/9901/8600/18), висновок якої, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин згідно з вимогами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і належать до задоволення.

Судові витрати, сплачені позивачем при поданні цієї позовної заяви, відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов Головного управління ДФС у Хмельницькій області задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 кошти у рахунок погашення податкового боргу в сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 грудня 2019 року

Позивач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука 17, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)
Відповідач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )

Головуючий суддя Д.А. Божук