Справа № 520/10675/19
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 грудня 2019 р. № 520/10675/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Зінченко А.В.

при секретарі- Мурадли А.І.

за участі представників сторін:

позивача - Рижкова І.П.

відповідача - Шапошника С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 11.07.2019 року №0-2035.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.08.2019 року у відділенні поштового зв`язку ОСОБА_1 отримав податкове повідомлення-рішення від 11.07.2019 року № 0-2035 Головного управління ДФС у Харківській області, яким, згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів (Дніпро, Кривий Ріг, Харків) КБК 18010301» за нежитлову будівлю (виробнича будівля) літ. «В-1» площею 272 кв.м. у м. Харкові по вул. Азовстальській, 23 за податкові періоди: 2016 звітний рік - 1 874,98 грн.; 2017 звітний рік - 2 176,00 грн.; 2018 звітний рік - 2 531,64 грн.

Дане податкове повідомлення-рішення було направлено позивачу 18.07.2019 року, що підтверджується роздруківкою з сайту АТ «УКРПОШТА» за трек-номером 592.

До вказаного податкового повідомлення-рішення в порушення абзацу 6 пункту 58.1 ст. 58 ПК України не був доданий розрахунок податкового зобов`язання.

Позивач вважає, що вказане податкове повідомлення - рішення є протиправним, незаконним, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав відзив на позов, в якому зазначив, що рішення є законним та правомірним, в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.2005 року належить нежитлова будівля літ. «В-1» загальною площею 272 кв.м., розташована по АДРЕСА_2 , яка є об`єктом оподаткування.

12.08.2019 року у відділенні поштового зв`язку ОСОБА_1 отримав податкове повідомлення-рішення від 11.07.2019 року № 0-2035 Головного управління ДФС у Харківській області, яким, згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів (Дніпро, Кривий Ріг, Харків) КБК 18010301» за нежитлову будівлю (виробнича будівля) літ. «В-1» площею 272 кв.м. у м. Харкові по вул. Азовстальській, 23 за податкові періоди: 2016 звітний рік - 1 874,98 грн.; 2017 звітний рік - 2 176,00 грн.; 2018 звітний рік - 2 531,64 грн.

Суд вказує, що відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка, що передбачено п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України..

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток , що визначено п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 ст. 266 ПК України, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

У зв`язку з цим, відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податку.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України податкове/ податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно з підпунктом 266.7.4 пункту 266.7 ст. 266 ПК України (в редакції станом на 01.07.2015 року) органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щоквартально у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 476 затверджено Порядок подання органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та органами, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, відомостей, необхідних для розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (надалі - Порядок).

Згідно з пунктом 3 Порядку Мінюсту територіальні органи і підрозділи ДМС подають до 15 квітня 2013 р., а у подальшому - щокварталу протягом 15 днів після закінчення податкового (звітного) кварталу контролюючим органам відомості станом на перше число відповідного кварталу.

Стаття 21 ПК України покладає на посадових осіб контролюючих органів зобов`язання дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативно - правовими актами (підпункт 21.1.1 пункту 21.1).

На підставі аналізу положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, підпункту 21.1.1 пункту 21.1 ст. 21 ПК України, підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 ПК України, підпунктів 266.7.1, 266.7.2 та 266.7.4 пункту 266.7 ст. 266 ПК України можна дійти висновку, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму податкового зобов`язання фізичної особи з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі відомостей, отриманих згідно з Порядком від органу державної реєстрації прав на нерухоме майно, та направити платнику податкове повідомлення-рішення в період з 15 січня по 30 червня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Матеріалами справи підтверджено, що в порушення вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, підпункту 21.1.1 пункту 21.1 ст. 21 ПК України, підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 ПК України, підпунктів 266.7.1, 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України відповідач 11.07.2019 року визначив суму податкового зобов`язання позивача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016-:-2018 звітні роки, склав оскаржуване податкове повідомлення-рішення та направив його позивачу 28.08.2019 року.

Щодо посилання Головного управління ДФС у Харківській області з приводу порушення строків обчислення податкового зобов`язання, складання та направлення податкового повідомлення - рішення за 2016-2018 звітні роки на положення підпункту 266.10.3 пункту 266.10 ст. 266 ПК України як на правову підставу відсутності порушення наведених строків, то суд вказує, що згідно з підпунктом 266.10.3 пункту 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Однак, пункт 266.10 статті 266 ПК України доповнено підпунктом 266.10.3 згідно із Законом № 2245-УІІІ від 07.12.2017 року, який набрав чинності з 01.01.2018 року.

Отже, Законом № 2245-УШ від 07.12.2017 року було внесено зміни до таких елементів податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як порядок обчислення податку (підпункт 7.1.5 пункту 7.1 ст. 7 ПК України) та строк та порядок сплати податку (підпункт 7.1.7 пункту 7.1 ст. 7 ПК України).

До принципів, на яких ґрунтується податкове законодавство України належить закріплений в підпункті 4.1.9 пункту 4.9 ст. 4 ПК України принцип стабільності, який полягає в тому, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Як вказано вище, Закон № 2245-УІІІ, яким доповнено пункт 266.10 ст. 266 ПК України підпунктом 266.10.3, що вносить зміни до двох елементів податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, був прийнятий 07.12.2017 року та набрав чинності з 01.01.2018 року.

Таким чином, підпункт 266.10.3 пункту 266.10 ст. 266 ПК України підлягає застосуванню в 2019 звітному році та не може бути застосований при обчисленні податкового зобов`язання, складанні та направленні податкового повідомлення-рішення за 2016-2018 звітні роки.

Сам факт доповнення пункту 266.10 ст. 266 ПК України підпунктом 266.10.3 та його зміст є беззаперечним доказом неможливості застосування встановлених пунктом 102.1 ст. 102 ПК України строків, в межах яких контролюючий орган може нараховувати податкове зобов`язання за податкові (звітні) періоди (роки), при нарахуванні податкового зобов`язання позивачу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Крім того, згідно з абзацом 6 пункту 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України до податкового повідомлення - рішення додається розрахунок податкового зобов`язання ( за наявності) та штрафних ( фінансових) санкцій.

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 та пункту 2 Розділу 11 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень - рішень платникам податків ( далі по тексту - Порядок ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1204 від 28.12.2015 року, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення - рішення за формою "Ф" - для платників податків - фізичних осіб, якщо відповідно до законодавства контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних із порушенням податкового або іншого законодавства ( додаток 1 до Порядку). Зазначена форма "Ф" містить речення наступного змісту : "Розрахунок податкового зобов`язання додається".

Тобто, розрахунок податкового зобов`язання фізичної особи з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки не тільки складається обов`язково контролюючим органом, а є невід`ємною частиною податкового повідомлення - рішення.

Судом встановлено, що такий розрахунок позивачу не надсилався взагалі.

Підпунктом 21.1.1 пункту 21.1 ст. 21 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

У спірних правовідносинах суд також застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справах "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Цими рішеннями встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, суд дійшов висновку про те, що податкове повідомлення рішення винесене Головним управлінням ДФС у Харківській області винесене з порушенням строків визначених ст.ст. 286, 287 Податкового кодексу України.

Таким чином, визначення позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки оскаржуваним податковим повідомлення-рішенням відбулось всупереч вимог чинного законодавства, а тому вказане вище податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 11.07.2019 року №0-2035.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення у повному обсязі складено 06 грудня 2019 року.

Суддя Зінченко А.В.