Справа № 462/5688/19
Суддя: Постигач О. Б.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 462/5688/19
Провадження № 2-а/462/238/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Постигач О.Б.

за участю секретаря Ящук К.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача Садиги Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Садиги Юрія Андрійовича, ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач 04 вересня 2019 року звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії поліцейського УПП у Л/о Садиги Ю.А. такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України та скасувати постанову серії ДП 18 № 491612 від 29.08.2019 року та визнати дії поліцейського УПП у Л/о Кадикало Ю.Г. такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України та скасувати постанову серії ДП 18 № 644946 від 29.08.2019 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі постанови серії ДП 18 № 491612 від 29.08.2019 року винесеної поліцейським УПП у Л/о Садигою Ю.А., на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в ргозмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. А також на підставі постанови серії ДП 18 № 644946 від 29.08.2019 року винесеної поліцейським УПП у Л/о Кадикало Ю.Г., на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в ргозмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Обидві постанови були складені працівниками поліції під час його перебування за кермом службового автомобіля марки ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1. Вказаний автомобіль під його керуванням здійснював рух по вул. Костюшка у напрямку вулиці Січових Стрільців. На момент під`їзду до керованого автомобіля поліцейського велопатруля, він рух не здійснював, оскільки на вказаній ділянці дороги утворився невеликий корок з декількох автомобілів. Вважає, що у його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, які зазначені в оскаржуваних постановах, а висновки працівників поліції про наявність його вини не відповідають дійсності і не підтверджені належними доказами. До того ж, ОСОБА_2 не могла бачити порушення користування засобом зв`язку під час його керування автомобілем, так як прибула на місце події через 10 хвилин після початку його спілкування з інспектором Садигою Ю.А . Крім цього, вважає, що працівники поліції порушили ЗУ «Про національну поліцію», а саме ч. 3 ст 18, п.1-9 ч. 1 ст. 35, а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 06.09.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути адміністративну справу в позовному провадженні з повідомленням сторін

Позивач в судововому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічно наведеними в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач,поліцейський УПП у Львівській області Садига Ю.А., в судовому засіданні позов заперечив, вказав, що при винесенні оскаржуваних постанов було дотримано вимог чинного законодавства, а позов є надуманим та необгрунтованим.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 - патрульний поліцейський УПП у Львівській області, повідомив, що є напарником Садиги Ю.А. Вказав, що був свідком того, як позивач на вимогу Садиги Ю.А. відмовлявся пред`явити документи, та пред`явив такі уже після того, як його особу було встановлено згідно бази дани "Армор".

Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд виходив з наступного.

Статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до частини 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема за частиною 5 статті 121 та частиною 1 статті 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підпункту «д» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відпповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання) тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пп. а,б,ґ п.2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (редакція від 27.03.2019).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом, відносно позивача 29.08.2019 року винесено дві постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в атоматичному режимі серії ДП18 №491612, за якою 29.08.2019 року о 13.45 год. по вул. Костюшка, 8 у м. Львові, він, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2109, не був пристебнутий ременем безпеки та не предявив посвідчення водія відповідної категорії. Чим порушив п.2.3в та 2.4а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП, чому ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу 425 грн. /а.с. 4/. А також. 29.08.2019 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в атоматичному режимі серії ДП18 №644946, за якою 29.08.2019 року о 13.45 год. по вул. Костюшка, 8 у м. Львові, він, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2109, користувався засобом звязку (мобільним телефоном), тримаючи його у руці. Чим порушив п. 2.9д ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, чому ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 425 грн. /а.с.5/.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п. 1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до п.1,2 ч. 1, ч.3 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

З наведених норм законодавства вбачається, що за наявності факту порушення водієм Правил дорожнього руху зупинка транспортного засобу є законною, і лише з дотриманням таких умов у інспектора поліції виникає право на реалізацію повноважень вимагати у особи пред`явлення нею документів, зокрема посвідчення водія.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з тим, з досліджених судом доказів знайшло своє підтвердження факт відмови ОСОБА_1 пред`явити документи на вимогу поліцейського, зокрема, даний факт зафіксований на відеозаписі з нагрудних камер патрульних поліцейських, крім того це також підтвердив сам позивач, свідок ОСОБА_4 , свідчення якого позивачем не спростовано, а тому у суду відсутні підстави для скасування постанови ДП18 №491612 від 29.08.2019р. в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП. Оскільки даною постановою позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено одне стягнення за обидва правопорушення, а суд обмежений приписами ч. 3 ст. 286 КАС України, положеннями якої не передбачено скасування рішення суб`єкта владних повноважень в частині окремих положень, тому суд вважає постанову ДП18 №491612 від 29.08.2019р. законною в цілому та залишає її без змін.

Разом з тим, враховуючи, що відповідачами в судовому засіданні не спростувано вимог позову в іншій його частині, відзиву та будь-яких достовірних доказів на підтвердження тверджень, вказаних у оскаржуваній постанові суду не надано,з витребуваних судом відеозаписів з нагрудних камер патрульних не вбачається факту порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому, суд приходить до висновку про те, що відповідачами не виконано обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на них статтею 77 КАС України, а сам факт винесення оскаржуваної постаноив не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17), у зв`язку із чим дана постанова підлягає скасуванню.

При цьому, відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З наведених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не доведена, прийняте рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим та передчасним, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, тому постанова серії ДП 18 № 644946 від 29.08.2019 року підлягає скасуванню.

Вимоги позивача про визнання дій відповідачів протиправними не ґрунтується на законі, оскільки, як зазначив Верховний Суд у постанові від 07.02.2019 по справі № 640/6550/15-а, задоволення позову в цій частині не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача і не відповідає завданням адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 9, 72-77, 90, 241, 242, 254-246, 255, 257, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Садиги Юрія Андрійовича, ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Постанову від 29.08.2019 року серії ДП 18 № 644946 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , винесеної поліцейським УПП у Л/о Кадикало Ю.Г. - скасувати та провадження у справі закрити.

В задоволенні інших частин позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

Суддя /підпис/ Постигач О.Б.

З оригіналом згідно

Суддя Постигач О.Б.