Справа № 160/1106/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 р.Справа № 160/1106/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Чалого І.С. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

представника позивача - Філіпенка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах сина ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах сина ОСОБА_3 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року (суддя Кисіль Р.В.; м. Запоріжжя; повний текст рішення складено 11.07.2019) по справі № 160/1106/19

за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах сина ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах сина ОСОБА_3

до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду

про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єктів владних повноважень та встановлення законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили суб`єктів владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (надалі також - позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ), які діють в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , звернулися з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (далі - відповідач 1 або ДОАС), Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (далі - відповідач 2 або ДААС) та Третього апеляційного адміністративного суду (далі - відповідач 3 або ТААС), в якому просили суд:

- встановити наявність чи відсутність компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень у установи з назвою «Дніпропетровський окружний адміністративний суд» (), та, відповідно, законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили цього суб`єкта владних повноважень;

- встановити наявність чи відсутність компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень у установи з назвою «Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд» (), та, відповідно, законність та відповідність правовим актам вищої юридичної сили цього суб`єкта владних повноважень;

- встановити наявність чи відсутність компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень у установи з назвою «Третій апеляційний адміністративний суд» (), та, відповідно, законність та відповідність правовим актам вищої юридичної сили цього суб`єкта владних повноважень.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року по справі № 804/3539/17 задоволено позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Чечелівського районного відділу в місті Дніпрі Головного управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області; визнано протиправними дії Чечелівського РВ щодо не оформлення паспорту неповнолітньому ОСОБА_3 у формі паспортної книжечки; зобов`язано ГУ ДМС оформити та видати бланк паспорту ОСОБА_3 у формі паспортної книжечки з проставленої відміткою проживання без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки інформації. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.01.2019 по справі № 803/3539/17 апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 р. в справі № 804/3539/17 - без змін. Позивачі вважають, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 р. в справі № 804/3539/17 вступає в законну силу при умові законності цього рішення та рішення суду апеляційної інстанції по суті, а також інших судових рішень, які приймали суди, розглядаючи цю справу. У зв`язку з цим, вказують, що «суд, встановлений законом» означає: дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності, дотримання правил автоматичного розподілу справ, наявність повноважень у судді, належний склад суду, наявність достатніх повноважень для розгляду певної категорії справ. Натомість, установи з назвами: Дніпропетровський окружний адміністративний суд (), Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд () та Третій апеляційний адміністративний суд () утворені не у відповідності до вимог частини другої статті 125 чинної Конституції України, а саме, не відповідним Законом, а Указами Президента. Також вважають, що судді вищезазначених судів були призначені на посади з недотриманням вимог чинного законодавства. Тому позивачі просять встановити наявність чи відсутність компетенції (повноважень) у відповідачів, а також встановити чи створені вони у відповідності до правових актів вищої юридичної сили.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які діють в інтересах сина - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (вул. Академіка Янгеля, 4, м. Дніпро, 49089), Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (вул. Жуковського, 23, м. Дніпро, 49005) та Третього апеляційного адміністративного суду (вул. Жуковського, 23, м. Дніпро, 49005) про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єктів владних повноважень та встановлення законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили суб`єктів владних повноважень, - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачами подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просять суд апеляційної інстанції скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року по справі № 160/1106/19, яким не встановлювалась наявність чи відсутність компетенції (повноважень) суб`єктів владних повноважень та не встановлювалася законність та відповідність правовим актам вищої юридичної сили суб`єктів владних повноважень - та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Також апелянти просять суд звернутися до Верховного Суду на підставі частини 4 статті 7 КАС України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності нормативно-правових актів, якими були утворені відповідні суди, а саме:

- установа з назвою «Дніпропетровський окружний адміністративний суд» (), створена відповідно до Указу Президента України від 16.11.2004 р. № 1417/2004 «Про утворення місцевих та апеляційних судів, затвердження їх мережі»;

- установа з назвою «Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд» (), створена відповідно до Указу Президента України від 16.11.2004 р. № 1417/2004 «Про утворення місцевих та апеляційних судів, затвердження їх мережі»;

- установа з назвою «Третій апеляційний адміністративний суд» (), створена відповідно до Указу Президента України від 29.12.2017 р. № 455/2017 «Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах».

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивачі посилаються на неврахування судом першої інстанції поданих позивачами доказів та обставин, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідачами подано відзиви на апеляційну скаргу позивачів в яких, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою ДОАС від 06.11.2017 по справі №804/3539/17 адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до Чечелівського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області та Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано дії Чечелівського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області щодо не оформлення паспорту неповнолітньому ОСОБА_3 у формі паспортної книжечки - протиправними.

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області оформити та видати бланк паспорту ОСОБА_3 у формі паспортної книжечки, з проставленою відміткою проживання без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних.

Ухвалою ДААС від 07.02.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 у справі №804/3539/17.

Ухвалою ДААС від 21.03.2018 апеляційне провадження у справі №804/3539/17 зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17.

Ухвалою ТААС від 17.10.2018 справа №804/3539/17 прийнята до провадження.

Ухвалою ТААС від 31.10.2018 поновлено провадження у справі №804/3539/17 апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 р. в справі № 804/3539/17 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до Чечелівського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою ТААС від 14.01.2019 по справі №804/3539/17 апеляційна скарга Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на постанову ДОАС від 06.11.2017 в справі № 804/3539/17 залишена без задоволення.

Постанова ДОАС від 06.11.2017 в справі № 804/3539/17 залишена без змін.

Маючи сумніви в наявності компетенції (повноважень) суб`єктів владних повноважень - відповідачів, а також в законності та відповідність правовим актам вищої юридичної сили цих суб`єктів владних повноважень, позивачі звернулись до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачів було створено у відповідності до норм чинного законодавства та вони мають визначені Законом компетенцію (повноваження).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

На підставі частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина перша статті 5 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 3 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Щодо спорів, які виникають із застосування п. 3 ст. 19 КАС України, колегія суддів зазначає, що під компетенційними спорами розуміються спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб`єкти владних повноважень. Тобто, позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію, або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

В постанові Верховного Суду від 5 липня 2019 року у справі №802/833/17-а сформовано висновок, відповідно до якого, компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов`язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов`язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань. Компетенцію державного органу чи посадової особи становлять їхні повноваження, визначені законом. Внаслідок різного тлумачення законодавства компетенція суб`єктів владних повноважень може перетинатися, внаслідок чого виникає компетенційний спір. Завданням суду у компетенційних спорах, з урахуванням загального завдання адміністративного судочинства, є розв`язання законодавчої колізії, а також усунення наслідків дублювання повноважень.

У справі, яка переглядається, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є суб`єктами владних повноважень, а отже не наділені адміністративною процесуальною дієздатністю в частині пред`явлення позову щодо визнання наявності чи відсутність компетенції (повноважень) у відповідачів.

Водночас дії Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду та Третього апеляційного адміністративного суду вчинені при виконанні ними своїх обов`язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються виключно в порядку, визначеному процесуальними законами, відповідно спірні правовідносини в цій справі не стосуються здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій у розумінні КАС.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивачів про встановлення наявності чи відсутності компетенції у Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду та Третього апеляційного адміністративного суду не можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, а також беручи до уваги правові висновки, зроблені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 06 лютого 2019 року у справі № 705/748/17, від 13 березня 2019 року у справі №820/3713/17 та від 12 червня 2019 року у справі №9901/70/19, за відсутності компетенційного спору між позивачем та відповідачем провадження у справі підлягає закриттю.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Отже, суд першої інстанції не врахував суті спірних правовідносин та їх суб`єктний склад та дійшов помилкового висновку, що зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у суду першої інстанцій були відсутні правові підстави відкривати провадження у справі та вирішувати спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 229, 238, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах сина ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах сина ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року по справі № 160/1106/19 скасувати.

Провадження у адміністративній справі № 160/1106/19 за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах сина ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах сина ОСОБА_3 - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 09.12.2019 року