Справа № 200/7960/19-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року справа №200/7960/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Арабей Т.Г., Ястребової Л.В., секретаря судового засідання Харечко О.П., за участю представника відповідачів Помалюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тар Альянс» на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 р. у справі № 200/7960/19-а (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тар Альянс» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тар Альянс» (далі - позивач, ТОВ «Тар Альянс») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-1, ДФС), Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач-2, ГУ ДФС), в якому просило: скасувати рішення ГУ ДФС від 24.05.2019 № 1171646/33853132 про відмову і реєстрації податкової накладної позивача від 08.05.2019 № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних; скасувати рішення ГУ ДФС від 24.05.2019 № 1171647/33853132 про відмову в реєстрації податкової накладної позивача від 30.04.2019 № 2 в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язати ДФС зареєструвати податкову накладну позивача від 30.04.2019 № 2 та від 08.05.2019 №1 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем разом з позовною заявою подано заяву щодо розміру судових витрат, в якій просив стягнути з відповідачів витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 11700 грн (а.с.57).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.08.2019 задоволено адміністративний позов, а саме суд: скасував рішення комісії ГУ ДФС у Донецької області, яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в такій реєстрації від 24.05.2019 № 1171646/33853132 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 08.05.2019 платника податків Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАР Альянс»; скасував рішення комісії ГУ ДФС у Донецької області, яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в такій реєстрації від 24.05.2019 № 1171647/33853132 про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 30.04.2019 платника податків ТОВ «ТАР Альянс»; зобов`язав Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податковий накладних податкову накладну № 1 від 08.05.2019 та податкову накладну № 2 від 30.04.2019 платника податків ТОВ ТАР Альянс »; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України в Донецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАР Альянс» судовий збір у розмірі 1921 грн.; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України в Донецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАР Альянс» судовий збір у розмірі 1921 грн.

06.09.2019 представником позивача до суду першої інстанції подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з Головного управління ДФС в Донецькій області, Державної фіскальної служби України на користь ТОВ «ТАР Альянс» судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 700 грн.

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Нікульникова Дмитра Олександровича від 06.09.2019 про стягнення з Головного управління ДФС в Донецькій області, Державної фіскальної служби України на користь ТОВ «ТАР Альянс» судових витрат на правничу допомогу в сумі 11 700 грн.

Позивач, не погоджуючись з додатковим рішенням, подав апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судове рішення щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 11700, прийняти нове рішення про задоволення вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що підставою для зменшення сум судових витрат є клопотання іншої сторони, яке у даному випадку не подавалось. Для визначення розміру витрат на правочину допомогу та з метою розподілу судових витрат позивач подав необхідні документи, які підтверджували витрати на правову допомогу. Також, просив стягнути з відповідача судові витрати за подання апеляційної скарги, а саме судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник позивача у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивачем разом з позовною заявою подано заяву щодо розміру судових витрат, в якій просив стягнути з відповідачів витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 11700 грн (а.с.57).

На підтвердження понесених витрат до матеріалі справи було надано засвідчені копії документів: договір між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Головань і партнери» про надання правової допомоги № 0798 від 12.02.2019 року, відповідно з додатком до якого зазначені погодинні ставки у адвоката - 3250 грн., ордер серії КВ № 216613 про надання адвокатських послуг ТОВ «ТАР Альянс», акт здачі-приймання робіт № 53 від 10 червня 2019 року за підготовку позовної заяви на суму 11700 грн., рахунок на оплату № 50 від 10 червня 2019 року за договором № 0798 від 12.02.2019 року за підготовку позовної заяви на суму адвокатських послуг Адвокатського об`єднання «Головань і партнери» 11700 грн. (а.с.127), платіжне доручення № 514 від 08.07.2019 року про сплату 11700 грн. за адвокатські послуги.

Суд відмовляючи у задоволені заяви щодо стягнення правочинної допомоги, виходив з того, що розмір витрат не співмірний у розумінні ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже не обґрунтований.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно положень статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частинами 1, 3 якої встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу на те, що зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Проаналізувавши зроблений позивачем розрахунок, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати на правову допомогу не підлягають стягненню з відповідачів.

Проте, згідно пункту 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто законодавець визначив, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.

Аналогічний правовий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 9901/350/18 (Провадження № 11-1465заі18).

Відповідач судом першої інстанції був повідомлений про дату, час та місце розгляду про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Головного управління ДФС в Донецькій області, Державної фіскальної служби України на користь ТОВ «ТАР Альянс» судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 700 грн (а.с.157).

Натомість, відповідачами не надано суду клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також не вчинено дій по доведенню не співмірності витрат, заявлених позивачем до відшкодування. Суд першої інстанції не надав оцінки значенню справи для позивача, не навів жодного аргументу щодо неспівмірності таких витрат.

Крім того, якщо судом встановлено саме факт не співмірності розміру витрат, суд зменшує їх розмір, а не відмовляєв їх стягненні взагалі, оскільки зазначене порушує процесуальне право сторони.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами співмірність його витрат на правничу допомогу із складністю предмету позову його значення для позивача та обсягу наданих робіт.

З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати у рівних частках - судові витрати на правничу допомогу у сумі 11700, тобто по 5850 грн. з кожного, та судові витрати із сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у сімі 2881,50 грн., тобто по 1440,75 грн. з кожного.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Керуючись ст.138, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар Альянс" на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 р. у справі № 200/7960/19-а - задовольнити.

Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 р. у справі № 200/7960/19-а - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тар Альянс» про стягнення з Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Донецькій області судових витрат на правничу допомогу - задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Донецькій області (; 87526, Донецька область м. Маріуполь, вул.130 Таганрогської дивізії, буд. 114) та за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (; 04655, м. Київ, Львівська площа, 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАР Альянс» (, 84609, Донецька область, м.Горлівка ) у рівних частинах судові витрати на правничу допомогу у сумі 11700 (одинадцять тисяч сімсот) гривень 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України в Донецькій області (; 87526, Донецька область м. Маріуполь, вул.130 Таганрогської дивізії, буд. 114) та за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (; 04655, м. Київ, Львівська площа, 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАР Альянс» (, 84609, Донецька обл., м.Горлівка ) у рівних частинах судові витрати за подачу апеляційної скарги із сплати судового збору у сумі 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) гривня 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення проголошено та підписано 10 грудня 2019 року

Суддя - доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді Т.Г. Арабей

Л.В. Ястребова