Справа № 320/5818/19
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 року м. Київ № 320/5818/19

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання неправомірними дій Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах; визнання за ОСОБА_1 , права на пільгову пенсію за віком та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити пенсію на пільгових умовах з дня звернення з заявою (18.04.2019) відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позов мотивовано безпідставністю відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за наявності у позивача відповідного стажу та підтвердження пільгового стажу належними доказами, які надавались позивачем до органів Пенсійного фонду разом із заявою про призначення пенсії.

Ухвалою суду від 25.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано. У відзиві зазначено, що в наданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії документах відсутні відомості, необхідні для зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача на посадах, віднесених до Списку №2, а підтвердженого пільгового стажу недостатньо для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , звернувся до Яготинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою від 18.04.2019 про призначення пенсії.

Рішенням Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 17.07.2019 №120/103-28 про відмову в призначенні пенсії повідомлено позивачу, що право на пенсію він матиме у 60 років (на загальних підставах) згідно діючого Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або право на призначення пенсії може бути переглянуто в разі надання додаткових документів, уточнюючих довідок підприємств та організацій, що підтверджують характер виконуваних позивачем робіт та виписок із наказів про проведення атестації робочого місця.

Вважаючи протиправною відмову Пенсійного фонду в призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Гарантії громадянам України права на пенсії встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту - Закон №1788-XII).

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМУ, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Пунктом 3 «Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі по тексту - Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З наданої позивачем копії трудової книжки вбачається, що позивач працював на посаді електрогазозварника в період з 30.07.1985 по 28.07.1987, на посаді електрозварника в період з 01.09.1987 по 25.01.1991, на посаді електрозварника в період з 04.02.1991 по 20.07.1992, на посаді електрозварника в період з 17.08.1992 по 31.03.1993, на посаді електрозварника в період з 05.04.1993 по 29.12.2000, на посаді газорізальника в період з 09.01.2004 по 01.07.2004. Загальний стаж роботи позивача по зазначеним професіям становить більше 15 років 8 місяців.

В зазначені періоди роботи позивача чинними були: 1) список №2 виробництв, цехів, професій і посад із важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, до якого включались газозварники та електрозварники загальних професій; 2) список №2 виробництв, робіт, професій, посад та показників із шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію по віку (по старості) на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, до якого включались електрозварники ручної зварки загальних професій 906); список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, до якого включались електрозварники ручної зварки загальних професій 906); список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36), до якого включались газорізальники загальних професій у всіх галузях господарства.

Отже, з урахуванням положень пункту 3 Порядку № 383, пільговий стаж роботи позивача в період з 30.07.1985 по 21.08.1992 становить 6 років 10 місяців.

Щодо визначення пільгового стажу роботи позивача після 21.08.1992, суд зазначає таке.

Пунктом 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі по тексту - Порядок №637), передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

Згідно пункту 10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Втім, якщо у трудовій книжці не зазначено відомостей про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання відповідно до «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі по тексту - Порядок №442) та «Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затверджених постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі по тексту - Методичні рекомендації).

Згідно зазначених нормативних актів, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до пункту 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць, відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій, передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №383, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Згідно пункту 4.2 Порядку №442, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

З наявних у матеріалах справи довідок філіалу «Судоремонтного заводу «Нерпа» від 16.11.2018 №287а, архівної довідки Золотоніської міської ради від 13.03.2019 №52/01-23, довідок ТОВ «Будівельно-монтажне управління №5» від 05.03.2019 №05/03/19-1, №05/03/19-2, від 16.04.2019 №16/04/19-1, №16/04/19-3, №16/04/19-4, довідки ПАТ «Укрвторчормет» від 26.03.2019 №10ВК, вбачається підтвердження пільгових умов праці позивача за списком №2 в періоди з 01.09.1987 по 25.01.1991 та з 09.01.2004 по 01.07.2004. Таким чином, починаючи з 22.08.1992 підтвердженим є пільговий стаж роботи позивача лише з 09.01.2004 по 01.07.2004, що становить 5 місяців 23 дні.

Отже, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується пільговий стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах - 7 років 1 місяць.

При цьому, суд зауважує, що хоча позивач і має більшу половину стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, він не може скористатись правом на зменшення пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з розрахунку 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи, оскільки таке право виникне у нього не раніше досягнення позивачем віку - 57 років, за умови наявності у нього загального стажу роботи не менше 25 років, водночас станом на час розгляду справи вік позивача становить 55 років.

Враховуючи відсутність у позивача необхідного стажу - 12 років 6 місяців, для призначення пенсії на пільгових умовах, та зважаючи на відсутність на момент звернення до Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії необхідних умов для призначення пенсії зі зменшенням віку, суд дійшов висновку про правомірність відмови відповідача у призначенні пенсії позивачу, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1536,00 грн. (квитанції від 30.08.2019 №1701-3754-8400-8988 на суму 768,00 грн. та №1701-3758-0292-7915 на суму 768,00 грн.).

Оскільки, в задоволенні позову відмовлено і відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 04071, м. Київ-71, вул. Ярославська, 40).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства Українидо початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Колеснікова І.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 09 грудня 2019 року.