Справа № 440/2565/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.О. Кукоба
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 р. Справа № 440/2565/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2019, по справі № 440/2565/19

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії МВС України щодо видачі йому строкового посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" з обмеженим терміном дії до 1 лютого 2022 року; зобов`язати відповідача видати ОСОБА_1 безтермінове посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1.06.02 № 742 "Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 року задоволено позов.

Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо видачі ОСОБА_1 строкового посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" з обмеженим терміном дії до 1 лютого 2022 року.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України видати ОСОБА_1 безтермінове посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 червня 2002 року № 742 "Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ".

Міністерство внутрішніх справ України, не погоджуючись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування зазначило, що з урахуванням приписів ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» в разі встановлення особі інвалідності І та ІІ групи посвідчення ветерана органів внутрішніх справ видається на термін встановлення інвалідності. Також, апелянт зазначив, що за наявності підстав для видачі посвідчення обов`язок щодо видання відповідно до вимог Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ" має бути покладений на Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідив докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом УМВС України в Полтавській області від 25.07.2014 року № 337 о/с підполковника міліції ОСОБА_1 , старшого інспектора - чергового чергової частини відділення міліції Октябрського районного відділу Полтавського міського управління, з 31.07.2014 року звільнено з органів внутрішніх справ у запас через хворобу за п. б ст. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Вислуга років ОСОБА_1 станом на 31.07.2014 року у календарному обчисленні склала 21 рік 07 місяців 06 днів, в пільговому обчисленні - 22 роки 01 місяць 28 днів.

21.01.2019 року ОСОБА_1 за результатами обстеження МСЕК повторно встановлено другу групу інвалідності строком до 01.02.2022 з огляду на захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

03.05.2019 року позивачу видане посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" серії НОМЕР_1 терміном дії до 1 лютого 2022 року.

21.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Директора Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України із заявою, у якій просив видати йому безтермінове посвідчення ветерана ОВС.

Листом Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України від 08.07.2019 вих. №22/6-Ж-1391 позивача повідомлено, що відповідно до пункту 3 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" ветеранами органів внутрішніх справ, зокрема, визнаються особи з інвалідністю II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, і які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ 20 років і більше. На цій підставі відповідач вважав, що статус ветерана ОВС безпосередньо пов`язаний зі встановленням особі інвалідності, а оскільки позивачу інвалідність встановлено на строк до 1.02.22, то й посвідчення ветерана ОВС видане на той самий строк.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що строковий статус інвалідності не означає строкового характеру статусу ветерана органів внутрішніх справ.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Правові та організаційні засади реалізації громадянами прав, пов`язаних із отриманням ними статусу ветеранів органів внутрішніх справ, визначені Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України:

1) які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД;

2) інваліди I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій;

3) інваліди I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, і які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 20 років і більше;

4) військові пенсіонери, нагороджені медаллю "Ветеран Збройних Сил СРСР" за законодавством колишнього Союзу РСР;

5) які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.

Згідно статті 10 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки.

Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ"» зазначено поширити дію Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1601, на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ".

Згідно з п. 3 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 р. № 1601 (далі - Порядок № 1601) підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є один з таких документів: наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; посвідчення про нагородження медаллю "Ветеран Вооруженных Сил СССР".

У ході судового розгляду встановлено, що позивачу 03.05.2019 року видано посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" серії НОМЕР_1 терміном дії до 1 лютого 2022 року на підставі довідки до акту огляду МСЕК від 21.01.2019 року серії АВ № 0031202.

Із наданої копії посвідчення встановлено, що у надписі "ПОСВІДЧЕННЯ БЕЗТЕРМІНОВЕ І ДІЙСНЕ НА ВСІЙ ТЕРИТОРІЇ УКРАЇНИ" замість закресленого слова "БЕЗ" зазначено "до 01.01.2019 р.".

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2002 року № 742 окрім Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ", затверджено зразок та опис посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ", зразок та опис нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ".

Відповідно до вказаної постанови посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" являє собою книжечку-розгортку, на правому внутрішньому боці угорі якої повинен міститься напис: "Пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів органів внутрішніх справ", посередині - "ПОСВІДЧЕННЯ БЕЗТЕРМІНОВЕ І ДІЙСНЕ НА ВСІЙ ТЕРИТОРІЇ УКРАЇНИ", нижче - "Дата видачі ___ ____________ 20 р.".

Колегія суддів зазначає, що оскільки на законодавчому рівні встановлено зразок посвідчення «Ветеран органів внутрішніх справ», у відповідача були відсутні підстави для внесення виправлення щодо терміну дії посвідчення позивача.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що у разі встановлення особі інвалідності І та ІІ групи посвідчення ветерана органів внутрішніх справ видається на термін встановлення інвалідності колегія суддів не приймає виходячи з наступного.

Так, ані Закон України «Про статус ветеранів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб, їх соціальний захист», ані постанова Кабінету Міністрів України від 01.06.2002 року № 742 «Про порядок видачі посвідчень і вручення нагрудного знаку «Ветеран органів внутрішніх справ» не містять будь-яких положень щодо проходження будь-якої процедури набуття або підтвердження відповідного статусу ветерана органів внутрішніх справ. Цей статус набувається автоматично за наявності відповідного юридичного факту.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що видача відповідачем ОСОБА_1 строкового посвідчення є неправомірною, адже строковий характер інвалідності й факт її закінчення не обумовлює припинення статусу ветерана органів внутрішніх справ, який набувається особою одноразово в силу виникнення юридичного факту, передбаченого ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист». Особа, яка має статус ветерана органів внутрішніх справ, може реалізувати надані законом пільги лише за умови наявності підтверджуючого документу - посвідчення ветерана органів внутрішніх справ. Тож внаслідок таких неправомірних дій відповідача як видача позивачу посвідчення з обмеженим терміном дії, він позбавлений можливості користуватися пільгами, встановленими законодавством.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги стосовно покладення обов`язку щодо видання посвідчення на Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області.

Відповідно до п. 4 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" посвідчення та нагрудний знак "Ветеран військової служби" вручаються ветеранові військової служби або за його дорученням рідним чи іншим особам військовими комісаріатами та органами пенсійного забезпечення Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, МВС, Управління державної охорони, Адміністрацією Держспецзв`язку за місцем проживання ветерана, за що одержувач посвідчення та нагрудного знака розписується у відповідному обліковому документі.

Так, зі спірного посвідчення із обмеженим терміном дії серії НОМЕР_1 від 03.05.2019 року встановлено, що останнє оформлене ОСОБА_1 саме Міністерством внутрішніх справ України, що також підтверджено відповідачем у листі № 22/6-Ж-1391 від 08.07.2019 року на звернення позивача від 21.06.2019 року.

Згідно з п. 5 Порядку, записи у посвідченні завіряються підписом керівника органу, що видав посвідчення. Його підпис, а також особистий підпис і фотокартка ветерана військової служби скріплюються гербовими печатками.

Підпис керівника органу на спірному посвідченні скріплено печаткою Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України, яке відповідно до Положення про Департамент кадрового забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.12.2015 року № 1570, відповідно до покладених на нього завдань: видає через кадрові підрозділи територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" колишнім працівникам міліції, у тому числі, пенсіонерам, особам, звільненим зі служби, роботи на пенсію; веде облік осіб, із числа колишніх працівників міліції, службовців апарату МВС, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, звільнених зі служби, роботи, та членів їх сімей, а також ветеранів органів внутрішніх справ, яким призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є помилковими, оскільки Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області за місцем проживання позивача здійснюється фактичне вручення посвідчення, обов`язок щодо оформлення та виготовлення якого покладений безпосередньо на Міністерство внутрішніх справ України.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2019 по справі № 440/2565/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов