Справа № 240/11139/19
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Житомир справа № 240/11139/19

категорія 112030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Майстренко Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення недоплаченої пенсії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій він просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування і невиплати йому пенсії, починаючи з 01 січня 2018 року, відповідно до частин 2, 13 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснювати нарахування і виплату призначеної йому пенсії у відповідності до частин 2, 13 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, починаючи з 01 січня 2018 року у розмірі 10 284,61 грн.;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на його користь 144335,98 грн. недоплаченої пенсії за період з січня 2018 року по жовтень 2019 року та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що дії відповідача щодо нездійснення виплати йому призначеної пенсії у період з 07 червня 2016 року по 31 грудня 2017 року є законними та ним не оспорюються. Зазначив, що відповідно до п. 13-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється. Вважає, що виплата відповідачем пенсії відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" звужує зміст та обсяг існуючих прав і свобод, що прямо суперечить Конституції України.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року відкрите провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копію ухвали позивач отримав 04 листопада 2019 року, а відповідач - 12 листопада 2019 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень вказав, що оскільки позивач працює на посаді та за умовами, передбаченими статтею 86 Закону України "Про прокуратуру", а саме на посаді прокурора відділу Генеральної прокуратури України, виплата пенсії за період з 07 червня 2016 року по 30 вересня 2017 року не проводилась. З 01 жовтня 2018 року виплата пенсії позивачу проводиться згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та становить 3507,08 грн., а з 01 березня 2019 року - 4103,29 грн. Також вказує на те, що відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до Закону поновлюється в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ст.ст. 242-246 КАС Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Богунського районного суду м. Житомира від 31 жовтня 2016 року у справі №295/9546/16-а було визнано протиправною відмову Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру". Зобов`язано Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру", час роботи на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою, в Чуднівському районному центрі зайнятості, Житомирської обласної служби зайнятості. Зобов`язати Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру", починаючи із 07 червня 2016 року у розмірі 60 відсотків від суми його місячної заробітної плати.

На виконання постанови суду пенсійним фондом пенсія обрахована від заробітної плати 17141,01 грн. відповідно до довідки від 07 червня 2016 року №883 , яка видана Генеральною прокуратурою України, у розмірі 60%, основний розмір пенсії станом на 07 червня 2016 року становив 10284,61 грн.

ОСОБА_1 перебував та перебуває на час звернення із цим позовом до суду на посаді прокурора відділу Генеральної прокуратури України.

З 01 жовтня 2017 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" виплата пенсії проводиться згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та становить 3507,08 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124, якою регулюється порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ОСОБА_1 було проведено автоматизований перерахунок пенсії з 01 березня 2019 року та розмір пенсії становить 4103,29 грн.

Не погоджуючись з розміром пенсії, ОСОБА_1 звернувся до пенсійного фонду з заявою про нарахування та виплату йому пенсії.

У відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 09 жовтня 2019 року №30797/03.5 вказано, що розмір пенсії обчислено у відповідності до діючих норм пенсійного законодавства та відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до Закону поновлюється в повному обсязі.

Позивач не погоджується з такою відмовою, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 15 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, чинній на час призначення пенсії) тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2017 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

У свою чергу, Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", який набув чинності 11 листопада 2017 року, внесено зміни до Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, пунктом 13-1 передбачено, що з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Тобто, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до абзацу 4 частини 15 статті 86 Закону України "Про прокуратури" з 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, наразі пенсія, яка призначена згідно Закону України "Про прокуратуру", виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Як було зазначено, позивач на момент звернення з позовом до суду перебуває на посаді прокурора відділу Генеральної прокуратури України.

Відповідачем 07 червня 2016 року призначено позивачу пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру".

Однак, у зв`язку зі змінами у законодавстві пенсія, яка призначена згідно Закону України "Про прокуратуру", виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а її виплата у попередньому розмірі поновиться після звільнення позивача з роботи.

Посилання позивача на порушення його конституційних прав, у зв`язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, оскільки наведені правові норми не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Сорінг проти Сполученого Королівства" Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини. У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі "Ріс проти Сполученого Королівства" суд зазначив, що, з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, "належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05 вересня 2017 року у справі "Fabian проти Угорщини" Суд у складі Великої Палати зазначив, що у вирішенні "справи стосовно зменшення, зупинення чи припинення соціальної пенсії" мають значення: ступінь втрати пільг; чи був елемент вибору; та ступінь втрати засобів для існування. Оскільки виплата пенсії заявника була призупинена лише в період, коли він був переведений на роботу та він мав можливість вибрати між продовженням державної зайнятості та отриманням його пенсії, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що "справедливий баланс між вимогами загального державного інтересу та правами заявника був дотриманий".

З огляду на наведені норми законодавства з питань пенсійного забезпечення, зокрема, щодо працівників прокуратури, суд дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно виплачується позивачу пенсія у розмірі, визначеному відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частинами першої та другої статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, компенсації не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення недоплаченої пенсії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено у повному обсязі: 09.12.2019.

Суддя Н.М. Майстренко