Справа № 240/9861/19
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м.Житомир справа № 240/9861/19

категорія 113040000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Біляченко Д.О.,

за участю: позивача, представника позивача - Баса А.М.,

представника відповідача - Самчука Р.А.,

третя особа - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета, на стороні позивача - ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування припису і постанови,

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Житомирській області про усунення виявлених порушень від 25.02.2019 №ЖТ0799/87/АВ/П;

- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Житомирській області про накладення штрафу Уповноваженими посадовими особами від 15.03.2019 №ЖИ 71/ЖТ0799/87/АВ/П/ТД-ФС.

В обґрунтування позову ФОП ОСОБА_3 зазначив, що посадовими особами управління Держпраці у Житомирській області було проведено інспекційне відвідування з питань додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин за фактичною адресою здійснення підприємницької діяльності. За наслідками перевірки складено акт №ЖТ0799/87/АВ від 25.02.2019, яким встановлено порушення ч.1, 3 ст.24 КЗпП, у зв`язку з чим, винесено припис про усунення виявлених порушень №ЖТ0799/87/АВ/П від 25.02.2019 та прийнято постанову про накладення штрафу від 15.03.2019. Зауважив, що висновки про наявність порушень, ґрунтуються виключно на припущеннях осіб, що здійснювали інспекційне відвідування, адже матеріали перевірки не містять достатніх доказів, які б підтверджували допуск позивачем п`яти працівників до роботи без укладення трудового договору та повідомлення ДФС про прийняття вказаних працівників на роботу. Натомість зазначив, що первинними документами, наявними у позивача, спростовуються ті припущення, які, на думку позивача, складають зміст виявлених порушень.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання у справі на 10.10.2019.

Управлінням Держпраці у Житомирській області направлено до суду відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти доводів, викладених у позовній заяві, відповідач стверджує, що захід державного контролю позивача був здійснений у відповідності з актами чинного законодавства, документи, які були необхідні для проведення інспекційного відвідування та документи, складені за результатами такого заходу були надані та отримані позивачем. Зазначив, що відносно п`яти осіб, які знаходилися на робочих місцях під час інспекційного відвідування позивача, ніяких підтверджуючих документів щодо їх офіційного працевлаштування не надано, що є порушенням ч.ч.1,3 ст.24 КЗпП. У зв`язку з цим, позивачу був внесений припис про усунення виявлених порушень та надалі у відповідності до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення прийнята постанова про накладення штрафу.

Відповіді на відзив позивачем подано не було.

10.10.2019 підготовче засідання відкладено до 23.10.2019, у зв`язку з клопотанням позивача.

23.10.2019, судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, про залучення Ільїнського В.І. до участі у даній справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. У зв`язку з цим, та враховуючи визнання явки позивача у судове засідання обов`язковою, оголошено перерву до 11.11.2019.

11.11.2019 за результатами підготовчого засідання, судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання. Судовий розгляд справи по суті за згодою сторін розпочато 11.11.2019.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Третя особа в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтують позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа - підприємець. Видами господарської діяльності є: код КВЕД 16.10 "Лісопильне та стругальне виробництво" (основний); код КВЕД 46.73 "Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням"; код КВЕД 47.99 "Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами"; код КВЕД 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна".

21.02.2019 начальником Управління Держпраці у Житомирській області видано наказ № 390 "Про проведення заходу державного контролю у ФОП ОСОБА_3 ", яким наказано провести в період 22.02.2019 та 25.02.2019 позаплановий захід державного контролю у формі інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_3 за юридичною адресою: АДРЕСА_1 , РНОКП-, Код КВЕД 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин.

Для проведення позапланового заходу державного контролю щодо дотримання вимог законодавчих та нормально - правових актів у формі інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин у ФОП ОСОБА_3 22 та 25 лютого 2019 року на підставі вказаного наказу виписано направлення на проведення заходу державного контролю від 21.02.2019 № 336/04 головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Нарівончик А.В. і головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Захарової Т.В..

За результатами інспекційного відвідування складено акт №ЖТ0799/87/АВ від 25.02.2019, яким зафіксовано порушення вимог частини першої та третьої статті 24 КЗпП України та встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 п`ять працівників фактично були допущені до роботи без укладення трудового договору в письмовій формі, оформленого наказом підприємця, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

25.02.2019 Управлінням Держпраці у Житомирській області винесено припис про усунення виявлених порушень №ЖТ0799/87/АВ/П, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_3 усунути порушення вимог ч.1 та 3 ст.24 КЗпП України (працівник допущений до роботи без укладення трудового договору в письмовій формі, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу).

15 березня 2019 року заступник начальника Управління Держпраці у Житомирській області, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування від 25 лютого 2019 р. № ЖТ0799/87/АВ щодо порушень Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 законодавства про працю, прийняла постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЖИ71/ЖТ0799/87/АВ/П/ТД-ФС. Цією постановою вирішено на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України накладено на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 штраф у розмірі 625 950 грн.

Не погоджуючись із приписом про усунення виявлених порушень та постановою про накладення штрафу, та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність критеріям, установленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент розгляду та вирішення спору, далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Згідно із статтею 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідальність за порушення законодавства про працю встановлена статтею 265 КЗпП України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За приписами пп. 9 п. 4 Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Відповідно до п. 7 Положення №96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Держпраці може покладати виконання завдань на утворені територіальні органи за міжрегіональним принципом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року N 100 утворено як юридичну особу публічного права Управління Держпраці у Житомирській області шляхом злиття Територіального управління Держгірпромнагляду у Житомирській області та Територіальної державної інспекції з питань праці у Житомирській області.

Відповідно до пункту 4 Положення про Управління Держпраці у Житомирській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці Наказ Державної служби України з питань праці № 84 від 03.08.2018 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Положення), Управління Держпраці у Житомирській області відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про зайнятість населення з питань дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (Закон №877-V).

Статтею 1 Закону №877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Відповідно до частини 4 статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно із частиною 5 статті 2 Закону № 877-V, зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Статтею 6 Закону № 877-V визначено, що підставою для здійснення позапланового заходу є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Основні засади процедури здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) врегульовані Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. N 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"".

Згідно із п. 2 Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. N 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"", який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку, що державний контроль за додержанням законодавства про працю може бути здійснений як у формі проведення перевірок (планові та позапланові), так і в формі інспекційних відвідувань.

Відповідно до п. 5 Порядку № 295, інспекційні відвідування проводяться:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів; Пенсійного фонду України та його територіальних органів;

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Звернення фізичних осіб, стосовно яких порушено правила оформлення трудових відносин, працівників і роботодавців може бути подане через уповноваженого представника.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5 - 7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Інспекційне відвідування або рішення інспектора праці про відвідування роботодавця, передбачене пунктом 33 цього Порядку, підлягає повідомній реєстрації Держпраці чи її територіальним органом до початку його проведення.

В абзаці 10 частини першої статті 6 Закону № 877-V зазначено, що під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Це положення покликане запобігти зловживанням державними органами з питань праці у проведенні перевірок з ширшим обсягом питань.

У контексті наведеного слід вказати, що наказ № 390 від 21.02.2019 про проведення заходу державного контролю у ФОП ОСОБА_3 винесено начальником Управління Держпраці у Житомирській області на підставі підпункту 3 пункту 5 Порядку №295.

При цьому суд ураховує, що зазначений наказ не містить жодних відомостей щодо аналізу відповідачем інформації отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту 5 Порядку №295, яка могла б вказувати про обставини з приводу неоформлених трудових відносин.

Фактичною підставою для проведення інспекційного відвідування слугувало звернення гр. ОСОБА_5 від 19.02.2019.

З дослідженої судом заяви ОСОБА_5 ( смт Ємільчине АДРЕСА_3 ) слідує, що останній повідомляє Управління Держпраці у Житомирській області про те, що йому стало відомо, що ПП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_6 , які здійснюють свою діяльність за адресою АДРЕСА_4 , та ТОВ "Підлуби Агро+", яке здійснює свою діяльність за адресою смт Ємільчине, вул. Соборна, будинок 2, офіційно не працевлаштовують працівників, таким чином не сплачують податки до держави. Окрім того, просив провести перевірку на вказаних підприємствах та притягнути до відповідальності.

Суд звертає увагу на те, що зміст заяви ОСОБА_5 виключає можливість віднесення її до підпунктів 1, 2 пункту 5 Порядку № 295 (звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю чи звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин).

У ході судового розгляду даної справи представниками відповідача доцільність проведення інспекційного відвідування позивача за зверненням ОСОБА_5 підтверджено не було.

Поряд з наведеним слід урахувати, що відповідно до пункту 19 Порядку № 295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Пунктом 27 згаданого Порядку визначено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Згідно із п. 24 Порядку № 295, припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю. Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509, штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Як було зазначено вище, оскаржувані припис від 25.02.2019 та постанова від 15.03.2019 винесені відповідачем за результатами розгляду акту інспекційного відвідування від 25.02.2019, складеного за наслідками проведеного інспекційного відвідування фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 за фактичною адресою здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_4 .

За змістом вказаного акту, у ході інспекційного відвідування встановлено, що ФОП ОСОБА_3 допущено порушення частини першої та третьої статті 24 КЗПП, а саме п`ять працівників фактично допущені до роботи без укладення трудового договору в письмовій формі, оформленого наказом підприємця, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною другою статті 2 КЗпП України визначено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно із пп. 6 ч. 1 ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Частиною 2 статті 24 КЗпП України передбачено, що при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 24 КЗпП України).

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами. Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Із аналізу наведених правових норм слідує, що забороняється, а також є підставою для застосування штрафних санкцій, передбачених абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України, факт допущення без укладення трудового договору до роботи особи, яка за характером виконуваних робіт виконує трудову функцію, що у сукупності з іншими притаманними ознаками надає їй статусу працівника, а підприємство (чи ФОП) щодо неї є суб`єктом, яке використовує саме її найману працю у розумінні КЗпП України. При цьому, відносини між сторонами фактично є такими, що регулюються законодавством про працю, сторони розуміють цей факт, але жодним чином не оформляють своїх відносин, у першу чергу, з мотивів ухилення від сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Суд зауважує, що диспозиція ч. 2 ст. 265 КЗпП України встановлює відповідальність саме за "фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору", а визначення санкції за абзацом другим цієї частини ст. 265 КЗпП України потребує точного визначається кількості працівників, щодо яких скоєно порушення.

Таким чином, відповідальність настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах, зокрема, фізичної особи-підприємця. Тобто, повинен бути встановлений факт використання фізичною особою-підприємцем найманої праці конкретно визначеної особи (осіб).

У світлі розглядуваних правовідносин суд ураховує, що ні в приписі про усунення виявлених порушень від 25.02.2019, ні в постанові про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 15.03.2019 відповідачем не конкретизовано та не ідентифіковано осіб, які позивачем фактично були допущені до роботи без оформлення трудового договору та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

В акті інспекційного відвідування фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 за фактичною адресою здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_4 , інспекторами встановлено, що 22.02.2019 в цеху по обробленню деревини та виробництва виробів з деревини на робочих місцях знаходилося вісім осіб, які виконували роботи, пов`язані з основним видом діяльності ФОП. Четверо осіб відмовилися від надання будь-яких письмових пояснень, інші четверо громадян при приближенні до інспекторів праці для відібрання пояснень залишили свої робочі місця та територію виробничого об`єкта - за даним фактом складений відповідний акт.

Окрім того, в акті, складеному за результатами інспекційного відвідування, поміж встановленого, зазначено, що відповідно до письмового пояснення, наданого ФОП ОСОБА_3 , крім нього на даному об`єкті працюють фізичні особи-підприємці, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

У зв`язку з чим, у вказаному акті зроблено висновок, що ФОП ОСОБА_3 п`ять працівників фактично були допущені до роботи без укладення трудового договору в письмовій формі, оформленого наказом підприємця, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

Факт знаходження громадян на робочих місяцях, представлених позивачем, на думку представників відповідача, підтверджено фотофіксацією. Проте суд звертає увагу на те, що в акті інспекційного відвідування відсутні відомості про пристрій за допомогою якого здійснено фотофіксацію. Натомість у судовому засіданні з`ясовано, що фотофіксація осіб при здійсненні інспекційного заходу проведена на особистий мобільний телефон інспектора.

Надані до суду чорно-білі роздруківки, як копії фотознімків, не містять відомостей про дату, час та місце зйомки, а також інформації, яка б могла б ідентифікувати осіб, у тому числі паспортних даних, ідентифікаційного коду тощо, у зв`язку із чим не можуть бути визнані належним доказом виявленого правопорушення.

Слід урахувати, що в осіб зображених на цих роздруківках інспектором пояснень щодо перебування їх у трудових правовідносинах саме з позивачем, їх посадових обов`язків відібрано не було.

Водночас у поясненнях ОСОБА_3 від 25.02.2019, наданих відповідачу в ході проведення інспекційного відвідування та в судовому засіданні, позивачем повідомлено, що свою діяльність здійснює на земельній ділянці орендованій у ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_4 . Окрім нього на зазначеній території здійснюють підприємницьку діяльність ще такі фізичні особи-підприємці як ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 .. Також позивачем указано, що 22.02.2019 на території були сторонні люди, які приїжджали по обрізки та тирсу.

Судом встановлено, що 01.08.2018 між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір оренди, відповідно до якого позивачу надано в строкове платне користування земельну ділянку для комерційного використання, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та належить ФОП ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №228236 від 01.08.2018.

01.08.2018 між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_6 укладено договір суборенди, відповідно до якого позивачем земельна ділянка загальною площею 0,10000 га, яка знаходиться за цією ж адресою, передана в суборенду для комерційного використання.

У ході розгляду справи суд встановив, що відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_6 зазначено "Лісопильне та стругальне виробництво".

Відповідно до виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягів з реєстру платників єдиного податку вказані вище особи, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 також зареєстровані як фізичні особи-підприємці за основним видом економічної діяльності "Лісопильне та стругальне виробництво".

В судовому засіданні ОСОБА_3 вказав, що найманих працівників не має, оскільки орендована земельна ділянка ним використовується лише як місце для складування деревини. Процесом обробки чи переробки деревини він не займається, кому саме з ФОП, які здійснюють господарську діяльність на даній земельній ділянці, належать бараки з пилорамою йому не відомо.

Третя особа ОСОБА_4 повідомив суду, що між ним та ФОП ОСОБА_3 у 2018 році укладено договір оренди земельної ділянки для комерційного використання, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Йому також відомо про укладений договір суборенди між позивачем та ФОП ОСОБА_6 . Крім того, він вказав, що господарською діяльністю за вказаною адресою займаються і інші підприємці. Повідомив, що бараки з пилорамою ним використовувались в період з 2011 по 2016 рік, що підтверджується дозволом №472.11.18 -02.01.1.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наведені обставини не виключать можливості, що невстановлені особи, визначені інспекторами праці в акті інспекційного відвідування як працівники ФОП ОСОБА_3 та допущені ним до роботи без оформлення трудових відносин, є працівниками ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_9 та/або ФОП ОСОБА_8 .

Будь-яких доказів у спростування чи підтвердження вказаного відповідачем суду надано не було, як і не було встановлено під час проведення вказаного заходу державного контролю наявності трудових відносин із зазначеними підприємцями вказаних п`яти осіб.

У судовому засіданні інспектор праці Нарівончик А.В. пояснити чому п`ять невстановлених осіб ідентифіковані під час інспекційного відвідування як працівники саме ФОП ОСОБА_3 , а не інших фізичних осіб - підприємців, не змогла. Так само представник відповідача не пояснила чому дійшла висновку про допущення позивачем законодавства про працю відносно саме 5 осіб.

Відтак, суд вважає, що висновки відповідача щодо порушення позивачем законодавства про працю, а саме наявність неоформлених трудових відносин з п`яти працівниками, особи яких не встановлено, є необґрунтованими.

Крім того, під час судового розгляду справи встановлено, що в період з 22.02.2019 по 25.02.2019 Управлінням Держпраці у Житомирській області проведено захід державного контролю з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин у формі інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 .

За результатами вказаної перевірки, складено акт інспекційного відвідування №ЖТ0801/83/АВ від 25.02.2019, яким зафіксовані порушення ФОП ОСОБА_6 вимог чинного законодавства про працю, а саме: вимог ч. 3 ст.24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" в частині допущення ФОП ОСОБА_6 до роботи працівника без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

На підставі акту інспекційного відвідування №ЖТ0801/83/АВ від 25.02.2019 винесено припис №ЖТ0801/83/АВ/П від 25.02.2019, яким Фізичну особу - підприємця ОСОБА_6 зобов`язано усунути порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413.

У подальшому, відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України та на підставі акту інспекційного відвідування №ЖТ0801/83/АВ від 25.02.2019 та встановлених у ньому порушень, відповідачем прийнято постанову від 15.03.2019 №ЖИ70/ЖТ0801/83/АВ/П/ТД-ФС про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_6 штрафу в розмірі 125190,00 гривень.

ФОП ОСОБА_6 , не погоджуючись із вказаними приписом про усунення виявлених порушень та постановою про накладення штрафу, звернувся до суду із відповідним позовом.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у справі №240/5870/19, яке набрало законної сили 19.07.2019, визнано протиправними та скасовано припис №ЖТ0801/83/АВ/П від 25.02.2019 та постанову про накладення штрафу №ЖИ70/ЖТ0801/83/АВ/П/ТД/-Фс від 15.03.2019, винесені Управлінням Держпраці у Житомирській області.

Встановлені обставини також додатково свідчать про те, що відповідачем не вжито усіх заходів з метою зібрання достатньої доказової бази під час проведення інспекційного відвідування та передчасного висновку, щодо допуску позивачем до роботи неоформлених працівників.

Також суд відмічає, що із оскаржуваного припису незрозуміло, яким саме чином позивач повинен виконати його вимоги (не визначено, як саме мають буди усунені порушення, які дії повинен вчинити позивач і щодо яких працівників).

На переконання суду, відсутність в приписі про усунення виявлених порушень від 25.02.2019 конкретних (ідентифікованих) осіб, яких фактично допущено до роботи без оформлення трудового договору та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу, унеможливлює його виконання та, відповідно, перевірку належності виконання припису позивачем в подальшому.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та оцінці всіх фактів і обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Як зазначено в рішенні по справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 згаданого Кодексу).

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 КАС України).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Усупереч наведеним нормам, відповідачем не доведено існування обставин на підставі яких прийнято оскаржуваний припис та постанову, а саме факту порушення позивачем частини 1 та 3 статті 24 Кодексу законів про працю України та допуску до роботи п`яти працівників без укладання трудового договору.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що оскаржуваний припис Управління Держпраці у Житомирській області про усунення виявлених порушень від 25.02.2019 №ЖТ0799/87/АВ/П та постанова про накладення штрафу Уповноваженими посадовими особами від 15.03.2019 №ЖИ 71/ЖТ0799/87/АВ/П/ТД-ФС внесені відповідачем з використанням повноважень останнього без мети, з якою це повноваження надано, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 .

Відповідно до положення статті 139 КАС України, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 8180,50 грн судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Житомирській області.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Житомирській області (вул.Шевченка, 18-А, м.Житомир,10008, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ), про визнання протиправними та скасування припису і постанови задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Житомирській області про усунення виявлених порушень від 25.02.2019 №ЖТ0799/87/АВ/П.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Житомирській області про накладення штрафу Уповноваженими посадовими особами від 15.03.2019 №ЖИ 71/ЖТ0799/87/АВ/П/ТД-ФС.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Житомирській області на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 8180,50 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст рішення складено: 25.11.2019