Справа № 240/3739/19
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3739/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Романченко Євген Юрійович

Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

02 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до Житомирського окружного адміністративного суду, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці ДФС від 03.12.2018 № UA101000/2018/200085/2 про коригування митної вартості товару, а саме: легкового автомобіля: - марка - BMW; - модель - 320DGT; - номер кузова - НОМЕР_1 ; - двигун - дизель; - робочий об`єм циліндрів двигуна -1995 см3; - що був у використанні; - колір - чорний; - тип кузова - універсал; - колісна формула-4х2; - кількість місць - 5; - календарний рік виготовлення-2015 р.; - модельний рік виготовлення-2015р.; - дата введення в експлуатацію - 13.11.2015; країна виробництва: Німеччина.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 03.12.2018 № UA101000/2018/200085/2.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач послався на обставини, викладені у позовній заяві, та просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

20 листопада 2019 року Сьомим апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу про перехід з відкритого судового засідання до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно з рахунком-фактурою №430166 від 15.10.2018 придбано у компанії GEDSTED AUTOHANDEL A/S автомобіль BMW, 320DGT, номер кузова - НОМЕР_1 , 2015 року виготовлення, транспортний засіб після ДТП, вартістю 73000 данських крон.

З метою здійснення митного оформлення товару декларантом ТОВ "Гарант Сервіс М" в інтересах ОСОБА_1 подано митному органу митну декларацію №UA101070/2018/042101, у якій визначено вартість транспортного засобу в розмірі 9850,00 Євро, вартість доставки 50 євро, разом 9900 євро.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості транспортного засобу та обраного методу її визначення, разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме:

- рахунок-фактура (інвойс) від 15.10.2018 №430166;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA 101070/2018/040079 від 30.10.2018;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № 16525852 від 13.11.2015;

- копію митної декларації країни відправлення № 180КЕА91 від 15.10.2018; документ, що підтверджує вартість перевезення від 29.10.2018;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією 1/626 від 09.11.2018;

- паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_2 від 05.11.2008;

- паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України від 30.01.2017 № FF585568.

03 грудня 2018 року Житомирською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UA101000/2018/200085/2, яким збільшено митну вартість ввезеного автомобіля до 22650 Євро. У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товару, що імпортується, оскільки документи, подані для митного оформлення містять розбіжності, та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а також відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме: при перевірці митної вартості встановлено, що заявлена вартість автомобіля значно нижча, ніж інформація про вартість оцінюваного автомобіля із програмного продукту Schwackenet, яка проведена органом доходів і зборів. На переконання митниці, зазначене створює обґрунтовані сумніви у достовірності заявленої митної вартості товару, а також в зв`язку з неподанням декларантом на письмову вимогу органу доходів та зборів відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).

При цьому, митна вартість визначена за резервним методом, яка ґрунтується на вартості автомобіля згідно із Schwake від 30.10.2018 - 22600 євро + вартість доставки 50 євро = 22650 євро з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості.

При цьому, рішення містить відомості про проведену процедуру консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості товару відповідно до вимог ст. 59 Митного Кодексу України.

У зв`язку з прийняттям вказаного рішення, відповідачем видано картку відмови у митному оформленні випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101070/2018/00527, в якій вказав, що митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом заявлена митна вартість товару не підтверджена документально, на письмову вимогу митного органу не надано додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість.

25.01.2019 позивач звернувся до Житомирської митниці ДФС із заявою щодо скасування рішення про коригування митної вартості від 03.12.2018 № UA101000/2018/200085/2. За результатами розгляду цієї заяви відповідач рішення про коригування митної вартості від 03.12.2018 № UA101000/2019/200085/2 залишив чинним, про що повідомлено ОСОБА_1 листом від 31.01.2019.

Вважаючи коригування відповідачем митної вартості автомобіля протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Мотивувальна частина.

Позиція Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно із ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Як встановлено з матеріалів справи, митну вартість імпортованого автомобіля було визначено позивачем за рахунком-фактурою №430166 від 15.10.2018 на рівні 73000 данських крон (9850 євро).

При цьому, коригування митної вартості товару на рівні 22600 євро було проведено митним органом на підставіст.64 МК України за резервним методом визначення митної вартості.

Надаючи оцінку обґрунтуванням спірного рішення, суд зазначає наступне.

У рішенні зазначено, що з огляду на вимоги ч.2 ст.52, ч.2 ст.53, ч.5 ст.54, ч.1 ст.368 МК України документи, подані для митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що органом доходів і зборів не конкретизовано, які саме відомості не містять у поданих до митного оформлення документах, які, на думку митного органу, підтвердили б задекларовану митну вартість імпортованого товару.

У своєму рішенні відповідачем зазначено, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок фактуру, що викликає сумнів у достовірності правочину.

Як встановлено матеріалами справи юридична особа Gtsted Autohandel A/S здійснює продаж транспортних засобів, а у правовідносинах з позивачем виступала у статусі посередника.

Крім того, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що інформація щодо власника ввезеного транспортного засобу ніяким чином не впливала на вартість товару.

Також у спірному рішенні вказано, що у зв`язку з неподанням декларантом на письмову вимогу органу доходів та зборів інших додаткових документів, що підтверджують заявлену вартість товару, а саме: договору із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, проведено процедуру консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості товару.

Зазначено, що методи 2а і 2б не можуть бути застосовані, у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості.

В свою чергу, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу.

Слід вказати і про те, що органом доходів і зборів не наведено підстав щодо неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів у їх послідовності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 809/784/16, а згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки з результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що рішення про коригування митної вартості товару від 03.12.2018 № UA101000/2018/200085/2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Боровицький О. А.