Справа № 336/2317/19
Суддя: Галущенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Іваник Валентина Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом,в якому зазначає, що 05.04.2019 р.посадовою особою Інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Іваник В.О.відносно нього була винесена постанова серії АР № 886311 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі,за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст.121 ч.1 та 132-1 КУпАП , та накладено штраф в розмірі 510 гр.

За змістом оскаржуваної постанови,позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те,що він 05.04.2019 р.о 15.10 год.керував автомобілем «VOLVO» р.н. НОМЕР_1 з причепом Van Holl НОМЕР_2 та перевозив великогабаритний вантаж по автомобільній дорозі Т-0405 10 км.Дніпропетровської області,за відсутності позначення транспортного засобу та причепу ,чим порушив вимоги п.22-4-22.6 ПДР.

Як зазначає позивач,05.04.2019 р. під час виконання трудових обов`язків у ТОВ «Запоріжавтобудсервіс» він дійсно керував вказаним вище транспортним засобом,обладнаним з дотриманням ПДР та за наявності дозволу № - НГ від 26.03.2019 р.на участь у дорожньому русі транспортних засобів,вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні,був безпідставно зупинений працівником поліції,якому на вимогу надав усі необхідні документи.

Незважаючи на наявність передбачених законом позначень транспортного засобу , причепу та негабаритного вантажу,відповідач безпідставно виніс оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності,порушивши процедуру розгляду справи,позивачем зафіксовані на місці зупинки стан транспортного засобу та причепу з вантажем з наявними позначеннями,які були викривлені відповідачем у змісті оскаржуваної постанови.

Посилаючись на те,що докази вчинення ним адміністративного правопорушення відсутні,відповідачем була порушена процедура притягнення його до адміністративної відповідальності,позивач просить суд оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати.

Ухвалою від 12.11.2019 р.у справі відкрито провадження та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач 09.12.2019 р.надіслав відзив на позов,в якому виклав заперечення проти позову з посиланням на його безпідставність та формальний зміст. Також зазначив,що докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення наразі відсутні через сплив строку їх зберігання.

Вивчивши обставини справи, перевіривши доводи адміністративного позову на користь його задоволення ,дослідивши наявні у справі докази в сукупності,суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Як випливає із змісту ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судом з матеріалів справи встановлено,що 05.04.2019 р.посадовою особою Інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Іваник В.О.відносно ОСОБА_1 була винесена постанова серії АР № 886311 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі,за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст.121 ч.1 та 132-1 КпАП України, та накладено штраф в розмірі 510 гр.

За змістом оскаржуваної постанови,позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те,що він 05.04.2019 р.о 15.10 год.керував автомобілем «VOLVO» р. НОМЕР_3 з причепом Van Holl НОМЕР_2 по автомобільній дорозі Т-0405 10 км.Дніпропетровської області,за відсутності позначення транспортного засобу та причепу,чим порушив вимоги згідно п.22-4-22.6 ПДР.

Правомірність та обґрунтованість вказаної вище постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи органом (посадовою особою) повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів та з`ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналогічні роз`яснення викладені у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані ,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

-письмовими,речовими і електронними засобами;

-висновками експертів;

-показаннями свідків.

Статтею 72 ч.2 цього ж Кодексу встановлено,що в адміністративних справах про протиправність рішень,дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення,дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази,які не були покладені в основу оскаржуваного рішення,за винятком випадків,коли він доведе,що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення,але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст.121 ч.1 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів-тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 132-1 КУПАП (в редакції ,чинній на 05.04.2019 р.)порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами-тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 під час керування вказаним вище транспортним засобом не були виконані вимоги п.22.4,22.5,22.6 ПДР,де зазначено:

п.22.4: Вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту "з" пункту 30.3 цих Правил.

п.22.5: За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

п.22.6: Транспортні засоби, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, повинні рухатися з увімкненим ближнім світлом фар, задніми габаритними ліхтарями та встановленими розпізнавальними знаками, передбаченими пунктом 30.3 цих Правил, а великовагові та великогабаритні транспортні засоби - також з увімкненим проблисковим маячком (проблисковими маячками) оранжевого кольору.

п.30.3. п.п.з) :"Негабаритний вантаж" - сигнальні щитки або прапорці розміром 400 х 400 мм з нанесеними по діагоналі червоними і білими смугами, що чергуються (ширина - 50 мм), а в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості - світлоповертачами або ліхтарями: спереду білого кольору, ззаду - червоного, збоку - оранжевого. Знак розміщується на крайніх зовнішніх частинах вантажу, що виступає за габарити транспортного засобу на відстань, більшу ніж це передбачено пунктом 22.4 цих Правил;

В позові ОСОБА_1 зазначає,що під час руху за викладених у оскаржуваній постанові обставин він ПДР не порушував та доказів вчинення інкримінованого йому порушення ПДР відповідач на час винесення оскаржуваної постанови не пред`явив,а надані позивачем до позовної заяви фотознімки транспортного засобу та причепу підтверджують наявність на них на час перевезення негабаритного вантажу сигнальних щитків з нанесеними по діагоналі червоними і білими смугами,розміщений також на крайніх зовнішніх частинах вантажу, що виступає за габарити транспортного засобу.

На час розгляду даної справи жодних доказів винуватості позивача у порушенні п.22-4-22.6 ПДР на час розгляду справи відповідачем не надано,відповідач у жодний передбачений процесуальним законом спосіб не спростував викладених позивачем обставин з посиланням на докази, які підтвердили б правомірність прийнятого ним рішення та спростовували доводи позивача.

Суд на підставі ст.2 КАС України перевірив чи діяв відповідач на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з використанням цих повноважень з метою, з якою вони надані, обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо з дотриманням принципу рівності перед законом, протягом розумного строку.

Судом встановлено, що вищенаведені вимоги закону відповідачем,який безпосередньо складав оскаржувану постанову,не були дотримані,відповідач перед прийняттям оскаржуваної постанови не встановив всіх обставин,що мають значення для прийняття рішення,не надали оцінку доводам позивача щодо відсутності у його діях порушень ПДР,не підтвердив доказами ті звинувачення,які викладені в оскаржуваній постанові.

Суд, під час розгляду справи, в повній мірі надав всім учасникам судового розгляду, з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін, право та можливість надати пояснення, представити докази, спростувати доводи іншої сторони та довести переконливість своїх вимог.

На підставі зазначеного, суд вважає, що за результатами розгляду справи об`єктивно, повно та всебічно досліджені обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи,порушення ПДР,яке інкримінується ОСОБА_1 ,об`єктивно доказами не підтверджено,тому оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

При перевірці доводів позивача про незаконність дій відповідача щодо розгляду справи на місці винесення постанови,без складання протоколу про адміністративне правопорушення ,суд встановив наступне.

Наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 р.№ 1376 затверджено Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції,яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 р.за № 1496/27941,розділом ІV якої унормовується порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Зокрема,вказана Інструкція передбачає,що :

1.Розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до статті 222 КУпАП.

3.Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП.

У випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

4. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

7. Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

8.Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 7).

Постанова по справі про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення (додаток 8), на якому проставлено відповідні серію і номер.

11.У справі про адміністративне правопорушення посадова особа органу поліції, яка її розглядає, відповідно до статті 284 КУпАП виносить одну з таких постанов:

про накладення адміністративного стягнення;

про закриття справи.

12.Відповідно до частини першої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП підвідомчі суду (судді).

Відповідач як уповноважена посадова особа органів поліції розгляд справ про адміністративне правопорушення відносно позивача здійснив з дотриманням цих вимог,хоча і прийняв за результатами розгляду справи рішення,яке судом скасовується,проте зазначені обставини не вказують на незаконність дій відповідача,який діяв у межах своїх повноважень.

Відповідно до ч.4 ст.288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Верховний Суд України у постанові від 13 грудня 2016 року по справі № 306/17/16-а зазначив, що у випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач вправі оскаржити його в апеляційному порядку. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення. Розгляд позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення провадиться з урахуванням положень статей 287, 288 КУпАП, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень.

Згідно із постановою Пленуму ВАСУ №2 від 23.01.2015 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України "Про судовий збір", судовий збір не справляється при поданні позовів про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7,9,251,280,283,285 КУпАП, Правилами дорожнього руху України п.9.2.б,ст.ст.2,70,72,257,286 КАС України,суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 -задовольнити .

Постанову серії АР № 886311 винесену 05.04.2019 року посадовою особою Інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Іваник Валентином Олександровичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі,за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст.121 ч.1 та 132-1 КпАП України, та накладено штраф в розмірі 510 гр.ивень-скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.А. Галущенко