Справа № 520/8224/19
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 р.Справа № 520/8224/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Зеленського В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

представника позивача: Литвинової В.В.

представника відповідача: Лук`янцева С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 26.09.19 року по справі № 520/8224/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі відповідач, ГУ ДФС, контролюючий орган), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №6 від 06.05.2019р., яким застосовано до самозайнятої особи ОСОБА_1 суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафом) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, 1078648,56 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №6 від 06.05.2019 р. про застосування до самозайнятої особи ОСОБА_1 суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму 1078648,56 грн. (один мільйон сімдесят вісім тисяч шістсот сорок вісім гривень 56 копійок).

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 9605,00 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ).

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління ДФС у Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що в ході перевірки встановлено, що у самозайнятої особи ОСОБА_1 дебіторська та кредиторська заборгованість відсутня, що засвідчено наданими поясненнями скаржника від 01.02.2019 року б/н. Водночас, рух коштів по валютних рахунках ФОП ОСОБА_1 № 6831/840/978/643 в АТ "Укрексімбанк" за період з 27.05.2017 по 31.01.2019 не відбувався.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до частини першої статті 7 Декрету №15-93 (законодавчий акт, чинний на момент проведення операцій) у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта та грошова одиниця України - гривня. Такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки в порядку, установленому Національним банком України.

Відповідно до пункту 2 статті 16 Декрету №15-93 за порушення резидентами порядку розрахунків, встановленого статтею 7 цього Декрету, застосовується штраф у розмірі, еквівалентному сумі валютних цінностей, що використовувалися при розрахунках, перерахованій у валюту України за обмінним курсом Національного банку України на день здійснення таких розрахунків.

Згідно з п. 8 ст. 16 Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 21.06.2018 №2473-УІІІ Про валюту і валютні операції уповноважені установи, суб`єкти валютних операцій, які до дня введення в дію цього Закону порушили вимоги Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, Указу Президента України від 27.06.1999 №734/99 Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства та (або) нормативно-правових актів Національного банку України з питань валютного регулювання та контролю, несуть відповідальність, передбачену законодавством України, що діяло на день вчинення таких порушень.

Щодо дії Декрету Кабінету Міністрів України №15-93 у часі, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 здійснювала зазначені операції як фізична особа-підприємець, а тому до неї потрібно застосовувати норму права, яка діяла на момент здійснення таких господарських операцій.

Суд першої інстанції неправильно застосував принцип дії закону у часі, беручи до уваги практику Конституційного Суду стосовно зворотної сили норми права.

Не врахування вказаних обставин свідчить про формальний підхід суду першої інстанції до з`ясування фактичних обставин даної справи, а судове рішення ґрунтується виключно на правовій позиції позивача, без урахування доводів та пояснень, наданих представником відповідача.

Просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 р. та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

ОСОБА_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, вважає її доводи безпідставними, а рішення суду першої інстанції повністю законним та обґрунтованим, з підстав, наведених у судовому рішенні. Просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 р. - без змін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заперечення на апеляційну скаргу.

Представник відповідача наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що ОСОБА_1 зареєстрована виконкомом Харківської міської ради 22.06.2016 року фізичною особою підприємцем, що підтверджується копією виписки з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ від 22.06.2016 р., номер запису про реєстрацію 184071, взята на облік у контролюючому органі 22.06.2016 р. за № 74.

У період з 01.07.2016 р. по 23.01.2019 р. самозайнята особа ОСОБА_1 здійснювала оптову торгівлю освітлювальним обладнанням на спрощеній системі 2 групи.

З 14.09.2017 р. по 03.10.2018 р. самозайнята особа ОСОБА_1 здійснювала імпортні операції (придбання ТМЦ) з країни Китай на суму 39265 доларів США (еквівалент 1078648,56 грн.), а саме:

03.07.2017 р. між ФОП ОСОБА_1 (Покупець) та Компанією Jonvin Limited (Продавець) укладений контракт № NJW03072017LI (надалі - Контракт). Предмет контракту - Продавець продає, а Покупець купує товар в асортименті, по цінам і в кількості згідно Специфікаціям, які є невід`ємною частиною контракту. Ціна на товар обумовлюється в Специфікаціях (п.2.2 контракту). Оплата за поставлений товар здійснюється на умовах та в термін, обумовлених в рахунках або специфікаціях. Оплата здійснюється в доларах США на валютний рахунок Продавця (7.1.контракту).

На виконання умов Контракту, згідно Специфікації № 1 від 03.07.2017р. до Контракту, Продавець поставив, а Покупець (Позивач) прийняв товар на загальну суму 620.00 дол. США /екв. 16169,38 грн., що підтверджується копією митної декларації (форма МД-2) № UА100200/2017/019620 від 14.09.2017р. на суму 620.00 дол. США.

Розрахунки за отриманий товар Покупцем не здійснювались.

02.10.2017 р. між ФОП ОСОБА_1 (Покупець) та Компанією Shenzhen Ledfriend Optoelektronics Co., Ltd (Продавець) був укладений Контракт № LF021017LI (далі - Контракт). Предмет контракту - Продавець продає, а Покупець купує товар в асортименті, по цінам і в кількості згідно Специфікаціям, які є невід`ємною частиною контракту. Ціна на товар обговорюється в Специфікаціях (п.2.2 контракту). Оплата за поставлений товар здійснюється на умовах та в термін, обумовлених в рахунках або специфікаціях. Оплата здійснюється в доларах США на валютний рахунок Продавця (п. 7.1. контракту).

На виконання умов Контракту, згідно Специфікації № 1 від 02.10.2017р. до Контракту, Продавець поставив, а Покупець (Позивач) прийняв товар на загальну суму 1 200.00 дол. США/ екв. 31799.94 грн., що підтверджується копією митної декларації (форма МД-2) № UА 100200/2017/022671 від 20.10.2017р. на суму 1 200.00 дол. США.

Розрахунки за отриманий товар Покупцем не здійснювались.

19.10.2017р. між ФОП ОСОБА_1 (Покупець) та Компанією Dongguan Hongzheng Plastic Products Co., Ltd. (PRC) (Продавець) був укладений Контракт №HZH191017LI (далі - Контракт). Предмет контракту - Продавець продає, а Покупець купує товар в асортименті, по цінам і в кількості згідно Специфікаціям, які є невід`ємною частиною контракту. Ціна на товар обговорюється в Специфікаціях (п.2.2 контракту). Оплата за поставлений товар здійснюється на умовах та в термін, обумовлених в рахунках або специфікаціях. Оплата здійснюється в доларах США на валютний рахунок Продавця (7.1. контракту).

На виконання умов Контракту, згідно Специфікації від 19.10.2017р. до Контракту, Продавець поставив, а Покупець (Позивач) прийняв товар на загальну суму 480.00 дол. США /екв. 12748.12 грн., що підтверджується копією митної декларації (форма МД-2) № UА 100200/2017/024497 від 10.11.2017р. на суму 480.00 дол. США.

Розрахунки за отриманий товар Покупцем не здійснювались.

23.10.2017р. між ФОП ОСОБА_1 (Покупець) та Компанією BMMQ Technology (HK) Co., Limited (Продавець) був укладений Контракт №ВМQ231017LI (далі - Контракт). Предмет контракту - Продавець продає, а Покупець купує товар в асортименті, по цінам і в кількості згідно Специфікаціям, які є невід`ємною частиною контракту. Ціна на товар обговорюється в Специфікаціях (п.2.2 контракту). Оплата за поставлений товар здійснюється на умовах та в термін, обумовлених в рахунках або специфікаціях. Оплата здійснюється в доларах США на валютний рахунок Продавця (п. 7.1. контракту).

На виконання умов Контракту, згідно Специфікації від 23.10.2017р. до Контракту, Продавець поставив, а Покупець (Позивач) прийняв товар на загальну суму 2312.00 дол. США /екв. 62029.55 грн., що підтверджується копією митної декларації (форма МД-2) № UА100200/2017/023549 від 31.10.2017р. на суму 2 312.00 дол. США.

Розрахунки за отриманий товар Покупцем не здійснювались.

25.10.2017р. між ФОП ОСОБА_1 (Покупець) та Компанією Shenzhen BMMQ Technology Co., Ltd (Продавець) був укладений Контракт № BQ251017LІ (далі - Контракт). Предмет контракту - Продавець продає, а Покупець купує товар в асортименті, по цінам і в кількості згідно Специфікаціям, які є невід`ємною частиною контракту. Ціна на товар обговорюється в Специфікаціях (п.2.2 контракту). Оплата за поставлений товар здійснюється на умовах та в термін, обумовлених в рахунках або специфікаціях. Оплата здійснюється в доларах США на валютний рахунок Продавця (п. 7.1.контракта).

На виконання умов Контракту, згідно Специфікації від 23.10.2017р. до Контракту, Продавець поставив, а Покупець (Позивач) прийняв товар на загальну суму 23700.00 дол. США/екв. 654950.99 грн., що підтверджується копією митної декларації (форма МД-2) №UА807190/2017/319791 від 18.12.2017р. на суму 23 700.00 дол. США.

Розрахунки за отриманий товар Покупцем не здійснювались.

15.01.2018 р. між ФОП ОСОБА_1 (по тексту - Покупець) та Компанією Dongguan Hongyuan Lighting Co., Ltd (по тексту - Продавець) був укладений Контракт № DLI5012018LТ (далі - Контракт). Предмет контракту - Продавець продає, а Покупець купує товар в асортименті, по цінам і в кількості згідно Специфікаціям, які є невід`ємною частиною контракту. Ціна на товар обговорюється в Специфікаціях (п.2.2 контракту). Оплата за поставлений товар здійснюється на умовах та в термін, обумовлених в рахунках або специфікаціях. Оплата здійснюється в доларах США на валютний рахунок Продавця (п.7.1.контракту).

На виконання умов Контракту, відповідно до Специфікації № 1 від 15.01.2018р. до Контракту, Продавець поставив, а Покупець (Позивач) прийняв товар на загальну суму 4176.00 дол. США/екв. 109635, 24 грн., що підтверджується копією митної декларації (форма МД-2) №UА 1251100/2018/307607 від 23.03.2018 р. на суму 4 176.00 дол. США.

Згідно Специфікації № 2 від 01.08.2018р. до Контракту, Продавець поставив, а Покупець (Позивач) прийняв товар на загальну суму 522,00 грн. дол. США/екв. 15295.63 грн., що підтверджується копією митної декларації (форма МД-2) № UА 100200/2018/472222 від 22.08.2018р. на суму 522,00 гри. дол. США/екв.

Згідно Специфікації № 3 від 07.08.2018р. до Контракту Продавець поставив, а Покупець (Позивач) прийняв товар на загальну суму 6225,00 дол. США/екв. 176019.71 грн., що підтверджується копією митної декларації (форма МД-2) № UА 125100/2018/328225 від 03.10.2018р. на суму 6 225.00 дол. США.

Загальна сума поставленого товару по Контракту складає 10953.00 дол. США/екв. 300950.58 грн.

Розрахунки за отриманий товар Покупцем не здійснювались.

На підставі Наказу Головного управління ДФС у Харківської області № 1909 від 15.03.2019 р. Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), згідно із п.п.20.1.4.п.20.1 ст.20, п. 41.1 ст. 41. п.61.1, 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п.62.1 ст.62, п.п.75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.п.78.1.7 п. 78.1 ст.78, п.82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, ст. 13 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Харківської області Арбузовим Дмитром Михайловичем, проведена документальна позапланова виїзна перевірка щодо діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 22.06.2016 р. по 23.01.2019 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиного внеску) за період з 22.06.2016 р. по 23.01.2019 р., валютного та іншого законодавства за період з 22.06.2016 р. по 23.01.2019 р.

Перевірка проводилась з 20.03.2019 р. по 26.03.2019 р.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки Головним управлінням ДФС у Харківської області 02.04.2019 р. складено Акт № 1038/20-40-13-06/6 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 22.06.2016 р. по 23.01.2019 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 22.06.2016 р. по 23.01.2019 р. (далі акт перевірки).

У п. 3 висновку акту перевірки встановлено порушення ст. 7 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993р. №15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю із змінами та доповненнями, в частині порушення здійснення розрахунків у іноземної валюті між резидентами і нерезидентами на загальну суму 1078648 грн., а саме, зазначені операції здійснювались не через уповноважені банки.

З вказаним висновком акту перевірки ОСОБА_1 не погодилась та подала заперечення б/н від 18.04.2019р.

14.05.2019 р. ОСОБА_1 отримала відповідь від Головного управління ДФС у Харківської області (вих. № 11353/ФОП/20-40-13-06 від 02.05.2019р.), відповідно до якої висновок п. 3 Акту перевірки залишився без змін.

На підставі висновків акту перевірки та підпункту 54.3.5. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абз. 6 п. 2 ст. 16 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993р. №15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю Головним управлінням ДФС у Харківської області прийнято податкове повідомлення-рішення № 6 від 06.05.2019р., яким до позивача застосована сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 1078648,56 грн. (один мільйон сімдесят вісім тисяч шістсот сорок вісім грн. 56 коп.).

Відповідно до ст. 56 Податкового кодексу України позивач розпочав процедуру адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення № 6 від 06.05.2019р. та у встановлені строки подав відповідну скаргу до Державної фіскальної служби України.

10.07.2019 р. позивачем отримано рішення про продовження строку розгляду скарги від 14.06.2019 р. № 27510/6/99-99-11 -04-02-25 ДФС України.

Прийняте за результатами розгляду скарги рішення Державної фіскальної служби України № 35477/6/99-99-11-04-02-25 від 25.07.2019 р. фактично отримане позивачем 30.07.2019р. Зазначеним рішенням ДФС України залишило без змін податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківської області від 06.05.2019р. № 6, а скаргу позивача - без задоволення.

ОСОБА_1 , не погодившись із податковим повідомленням-рішенням № 6 від 06.05.2019 р., звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність прийнятого ним рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з такого.

Відповідно до п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 41 ПК України встановлено, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

Розмежування повноважень і функціональних обов`язків контролюючих органів визначається законодавством України.

Інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів.

У преамбулі Декрету №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (далі - Декрет №15-93), який втратив чинність з 7 лютого 2019 року згідно із Законом України від 21 червня 2018 року N 2473-VIII, було визначено, що цей Декрет установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов`язки суб`єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 7 Декрету №15-93 у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта та грошова одиниця України - гривня. Такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки в порядку, установленому Національним банком України.

До резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовуються такі міри відповідальності (фінансові санкції): за порушення резидентами порядку розрахунків, установленого статтею 7 цього Декрету, - штраф у розмірі, еквівалентному сумі валютних цінностей, що використовувалися при розрахунках, перерахованій у валюту України за обмінним курсом Національного банку України на день здійснення таких розрахунків (абзац шостий пункту 2 статті 16 Декрету №15-93).

Відповідно до абзацу дев`ятого пункту 2 статті 16 Декрету №15-93 санкції, передбачені цим пунктом, застосовуються Національним банком України та за його визначенням - підпорядкованими йому установами. Оскарження дій щодо накладення стягнень провадиться у судовому порядку.

Отже, вказаним Декретом чітко вирішено питання щодо компетентного органу, який має право застосовувати санкції за порушення приписів Декрету, а саме - повноважним органом є Національний банк України.

Разом з тим, зазначений Декрет не є законом з питань оподаткування у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Штрафні санкції застосовані податковим органом саме на підставі зазначеного Декрету, а тому не є податковим боргом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що санкції, передбачені статтею 16 Декрету №15-93, застосовуються лише Національним банком України та підпорядкованими йому установами, до яких ГУ ДФС у Харківській області не відноситься.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 820/3659/16.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на п. 8 ст. 16 Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 21.06.2018 №2473-УІІІ Про валюту і валютні операції, згідно з яким уповноважені установи, суб`єкти валютних операцій, які до дня введення в дію цього Закону порушили вимоги Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, Указу Президента України від 27.06.1999 №734/99 Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства та (або) нормативно-правових актів Національного банку України з питань валютного регулювання та контролю, несуть відповідальність, передбачену законодавством України, що діяло на день вчинення таких порушень, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки не свідчить про наявність у відповідача повноважень щодо накладення таких штрафів.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 здійснювала зазначені операції як фізична особа-підприємець, а тому до неї потрібно застосовувати норму права, яка діяла на момент здійснення таких господарських операцій, колегія суддів наголошує, що і вони не свідчать про наявність у відповідача повноважень щодо накладення штрафів, а отже не приймаються до уваги.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що у відповідача не було повноважень для застосування до позивача фінансових санкцій та прийняття податкового повідомлення-рішення №6 від 06.05.2019р.

Посилання в апеляційній скарзі на існування пояснень самої ОСОБА_1 від 01.02.2019р. про те, що дебіторська та кредиторська заборгованість відсутня, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки наданими до матеріалів справи документами підтверджується той факт, що рух коштів по валютному рахунку ФОП ОСОБА_1 № 6831/840/978/643 в АТ «Укрексімбанк» за період з 27.05.2017р. по 31.01.2019р. не відбувався, що не спростовує і відповідач, а отже свідчить про те, що дебіторська заборгованість у позивача на час перевірки існувала. Окрім того, позивачем на підтвердження того, що розрахунки по усім контрактам не здійснювалися до матеріалів справи надано оборотно-сальдові відомості по рахунку 632.

При цьому, колегія суддів повторно наголошує на відсутність у відповідача повноважень щодо накладення таких штрафів, а тому, в даному випадку, з`ясування саме ГУ ДФС наявності чи відсутності у позивача дебіторської та кредиторської заборгованості, є безпідставним.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність податкового повідомлення-рішення, що оскаржується.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зміст апеляційної скарги, який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, інших обґрунтувань в апеляційній скарзі наведено не було.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 року по справі № 520/8224/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді А.О. Бегунц В.В. Зеленський
Повний текст постанови складено 06.12.2019 року