Справа № 296/5886/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 296/5886/17

Головуючий у 1-й інстанції: Сингаївський О.П.

Суддя-доповідач: Кузьменко Л.В.

03 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Совгири Д. І. Франовської К.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 липня 2018 року (рішення ухвалено суддею Сингаївським О.П. 12.07.2018 року в м.Житомир, дату складення повного судового рішення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ та Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання неправомірними дії та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ, Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 20.02.2018 просив визнати неправомірними дії Міністерства внутрішніх справ та Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо прийняття рішення про здійснення йому виплати одноразової грошової допомоги у розмірі, що не відповідає розміру, який встановлений діючим законодавством України на момент її призначення та виплати, а також, стягнути з відповідачів на його користь борг по виплаті вказаної грошової допомоги в сумі 96 292,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 2015 році позивачу, як колишньому працівнику Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, звільненому Наказом №413 о/с від 30.12.2014 у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік за ст.64 п."б" (через хворобу), була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у сумі 39 936,00 грн., відповідно до постанови КМУ від 12.05.2007 №707, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач вважає, що визначений йому відповідачем розмір грошової допомоги не відповідає розміру такої допомоги, який передбачено Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженим постановою КМУ від 12.05.2007 №707.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12 липня 2018 року позов задоволено.

Суд визнав неправомірними дії Міністерства внутрішніх справ та Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо прийняття рішення про здійснення ОСОБА_1 виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 39 936 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять шість) грн. 00 коп., що не відповідає розміру, який був встановлений діючим законодавством України на момент призначення та виплати.

Стягнув з Міністерства внутрішніх справ та Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 борг по виплаті одноразової грошової допомоги у сумі 96291 (дев`яносто шість тисяч двісті дев`яносто один) грн. 12 коп.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 липня 2018 року у справі №296/5886/17, згідно інформації, наявної у Єдиному державному реєстрі судових рішень, надіслано судом першої інстанції до реєстру 14 серпня 2019 року, зареєстровано 15 серпня 2019 року та оприлюднено на зазначеному сайті 16 серпня 2019 року.

Інформація щодо звернення ОСОБА_1 до суду першої інстанції за виконавчим листом у справі №296/5886/17 у матеріалах справи відсутня. Будь-яких доказів щодо виконання судового рішення матеріали справи не містять.

Ознайомившись зі змістом судового рішення, 30.08.2019 року Ліквідаційна комісія Управління міністерства внутрішніх справ України подала апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноти з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що надбавка в розмірі 100% грошового забезпечення, про неврахування якої зазначає позивач, скасована на підставі Указу Президента від 18.12.2007 №1234. На час виникнення спірних правовідносин позивач зазначеної надбавки не отримував, а відтак вона і не могла бути включена до розрахунку розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, отриманою при проходженні служби.

Міністерство внутрішніх справ України також оскаржило рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції суду першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноти з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам, зазначеним в апеляційній скарзі Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання сторони не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Від представника Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Особиста участь сторін та їх представників в судовому засіданні суду апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась.

Відповідно до приписів п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з огляду на таке.

Судами, встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 1995 року по 2014 рік проходив службу в органах внутрішніх справ.

Відповідно до наказу Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 30.12.2014 №413 о/с позивача було звільнено у запас Збройних Сил по ст.64 п."б" (через хворобу)

Відповідно до висновку Житомирської обласної МСЕК від 04.02.2015 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до Порядку №707, на підставі висновку УМВС України в Житомирській області від 26.05.2015 року про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 призначена, а 17.06.2015 року виплачена одноразова допомога у розмірі 39 936,00 грн.

У квітні 2017 року позивач звернувся з заявою до Головного управління Національної поліції в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, для вирішення питання щодо проведення перерахунку призначеної допомоги.

Відповідач листом від 26.04.2017 №788/29/05-2017 відмовив у здійсненні такого перерахунку.

Вважаючи розмір одноразової грошової допомоги меншим, аніж встановлено законом, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно не включено до розрахунку належної позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, отриманою при проходженні служби, надбавку в розмірі 100% грошового забезпечення.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Пунктом 2 Порядку №707 визначено, що одноразова грошова допомога виплачується у разі встановлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі чотирирічного грошового забезпечення інвалідам II групи.

За змістом пункту 3 Порядку № 707, розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), установлення інвалідності. До грошового забезпечення, виходячи з якого здійснюється розрахунок грошової допомоги працівнику міліції, включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) згідно із законодавством.

З наведеного вбачається, що Порядком №707 визначено перелік складових, які можуть включатись при розрахунку грошової допомоги.

В позовній заяві (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) позивач зазначає, що з урахуванням встановленої позивачу 2-ї групи інвалідності, на його переконання, виплата одноразової грошової допомоги має бути обрахована в розмірі чотирьохрічного грошового забезпечення позивача. При цьому позивач не наводить посилань на складові грошового забезпечення, з яких відповідач мав обраховувати належну йому одноразову грошову допомогу, разом з тим зазначає, що її розмір має становити 136 227,12 грн. Таким чином, позивач вважає, що з урахуванням виплаченої йому одноразової грошової допомоги у сумі 39 936,00 грн., до виплати підлягає залишок в сумі 96 291,12 грн.

Зі змісту відповіді УМВС України в Житомирській області від 30.05.2017 на запит представника ОСОБА_1 - адвоката Мамедова А.В. вбачається, що грошове забезпечення позивача за останньою штатною посадою на день звільнення з органів внутрішніх справ складалося з посадового окладу - 1150,00 грн., окладу за спеціальним званням - 130,00 грн., надбавки за вислугу років (30%) - 384,00 грн., надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 172,50 грн., надбавки за виконання особливо важливих завдань - 832,00 грн., надбавки за оперативно-розшукову роботу - 575,00 грн., щомісячної премії (75%) - 2432,63 грн.

При цьому, до складу грошового забезпечення позивача не включено щомісячну надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) особам рядового, а також середнього і старшого начальницького складу органів внутрішніх справ, яку було запроваджено Указом Президента України від 31 серпня 2001 року № 771 «Про внесення змін до Указу Президента України від 04 жовтня 1996 року № 926».

Так, Указом Президента України від 18 грудня 2007 року №1234 (набрав чинності 01 січня 2008 року) у зв`язку з упорядкуванням грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Указ Президента України від 04 жовтня 1996 року №926/96 визнано таким, що втратив чинність.

Тобто, надбавка в розмірі 100% грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) нараховувалась у період по 31 грудня 2007 року і в подальшому до грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не включалась та не виплачувалась.

Наведене свідчить, що до складу грошового забезпечення позивача не входила надбавка в розмірі 100% грошового забезпечення, що виключає можливість її врахування до складу грошового утримання позивача при визначені розміру одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №707.

Крім того, колегія суддів констатує, що Позивачем а ні до суду першої, а ні до суду апеляційної інстанцій не надано доказів щодо отримання ним під час несення служби зазначеної надбавки.

Покликання позивача на той факт, що відповідно до чинного законодавства надбавка в розмірі 100% грошового забезпечення є обов`язковою складовою при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №707, судом до уваги не береться, оскільки, як вже зазначено вище, позивач зазначеної надбавки не отримував, а тому і не має права на включення її до розрахунку одноразової грошової допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 1328/1997/12 та від 15 серпня 2019 року №703/6814/14-а.

Щодо викладених позивачем у відзиві на апеляційну скаргу доводів про неврахування відповідачем інших складових грошового забезпечення позивача, які він отримував на день звільнення з посади та на момент виникнення права на одержання одноразової грошової допомоги, останній не наводить, які саме складові відповідач не врахував при проведенні виплати ОГД та не покликається на приписи закону, якими передбачалось врахування таких складових при визначенні розміру такої допомоги.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про помилкове застосування судом першої інстанції п. 2 та п 3. Порядку №707, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ та Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання неправомірними дії та стягнення грошових коштів скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 грудня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Совгира Д. І. Франовська К.С.