Справа № 810/2128/18
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2019 року м.Київ № 810/2128/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, пред`явивши вимоги ГУ НП в Київській області про визнання протиправною його бездіяльності щодо ненарахування та невиплату заробітної плати (грошового забезпечення), а саме доплати за роботу (службу) в нічний час за період з 01.01.2016 по 31.03.2016; стягнення заборгованості по заробітній платі (грошовому забезпеченню) за роботу (службу) в нічний час за період з 01.01.2016 по 31.03.2016 за фактично відпрацьовані години в нічний час в сумі 448,92 грн. та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою терміну її виплати у розмірі 135,59 грн.; зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що у період з 07.11.2015 по 31.08.2016 він перебував на службі в Національній поліції; 31.08.2016, позивача було звільнено зі служби через хворобу. У грудні 2016, йому стало відомо, що доплата за службу в нічний час за період з 01.01.2016 по 31.03.2016 у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час, відповідачем не обраховувалась та не виплачувалась. Позивач відмітив, що згідно розрахункових листів нарахування грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.08.2016, які є додатком до листа від 06.12.2016 №29/М-45аз ГУ НП в Київській області, нарахування та виплата (доплата) за службу в нічний час у період з 01.01.2016 по 31.03.2016 не здійснювалися. Листом від 20.03.2018 №М-352 відповідач проінформував, що довідки обліку несення поліцейськими Кагарлицького ВП ГУ НП в Київській області служби в нічний час за вказаний період до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління не надходили. Одночасно відповідачем не надано жодних доказів знищення графіків, наказів та довідок, тобто, як наголошує позивач, ГУ НП в Київській області, фактично визнало, що у Кагарлицькому ВП Обухівського ВП, де позивач проходив службу, довідки обліку несення служби не складались, накази керівників відділення поліції, які були підставою для залучення особового складу до виконання службових обов`язків у нічний час, не видавались, облік фактичного часу служби у нічний час ніяким іншим чином не фіксувався, що свідчить про грубе порушення приписів п. 11 розділу II Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 № 260.

Разом з тим, позивач стверджує, що залучення його до несення служби в нічний час підтверджується витягами із книг служби нарядів, наданими Кагарлицьким ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області на його письмове звернення від 12.02.2018, які зберігалися в Кагарлицькому ВП, щодо залучення до несення служби за період часу з 01.01.2016 по 31.03.2016 та оформлено листом від 07.03.2018 №М-33/109/10091/01-18.

На думку заявника, відповідно до вищевказаних листів він у період проходження служби з 01.01.2016 по 31.03.2016 залучався до несення служби у нічний час. Однак, згідно довідок про нарахування грошового забезпечення, нарахування та виплата грошового забезпечення (доплати) за службу в нічний час за цей період не проводилось. Таким чином, на день звільнення ГУ НП в Київській області не було нараховано та виплачено грошове забезпечення (доплату) за службу в нічний час за період з 01.01.2016 по 31.03.2016 у розмірі 448 (чотириста сорок вісім) грн. 92 коп., що є порушенням вимог ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 116 КЗпП України. У зв`язку з затримкою виплати зазначеного грошового забезпечення, позивач просив стягнути 135 (сто тридцять пять) грн. 59 коп. компенсації втрати частини заробітної плати та зобов`язати відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення.

До позовної заяви позивачем було надано розрахунок втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з затримкою термінів її виплати станом на 20.04.2018.

Ухвалою суду від 03.07.2018 було відкрито провадження у справі, розгляд розпочато за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.03.2019 підготовче судове засідання було закрито з одночасним прийняттям рішення про розгляд справи за правилами письмового провадження.

Відповідач позов не визнав та подав відзив, в якому зазначив, що поліцейським, які залучалися до служби в нічний час доплати за службу за минулий місяць здійснювалися разом з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць, тому позивачеві при звільнені виплачено грошове забезпечення за серпень 2016 у розмірі 5848,44 грн. та доплата за роботу в нічний час за липень 2016 у розмірі 244,08 грн.; доплата за роботу в нічний час за серпень 2016 у розмірі 174,34 грн.

Крім того, на підставі постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 21.07.2017 позивачу належить до виплати недоплачена частина одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 1675, 66 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 01.09.2016 по 13.09.2017 в сумі 75399,66 грн., одноразова грошова допомога в розмірі 29000 грн. у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності. На виконання постанови суду позивачеві належить до сплати: середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 109523, 40 грн. Також, відповідач пояснив, що у зв`язку з тим, що Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області взагалі не видавались письмові накази про залучення позивача до служби у понадурочний час, дні щотижневого відпочинку та святкові дні, встановити фактично відпрацьовану кількість часу, у тому числі роботу у нічний час, у вихідні та святкові дня, у понаднормовий час відповідно до табелів з обов`язковою відміткою в них кількості відпрацьованих годин, неможливо. Просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ознайомившись із відзивом відповідача на позовну заяву, позивачем було надано до суду відповідь на відзив, у якій вказано, що відповідачем не надано суду жодних достатніх та належних доказів, які б спростували його доводи, викладені у позовній заяві.

У судові засідання, призначені на 06.09.2018, 27.09.2018, 09.10.2018, 17.12.2018, 15.01.2019, 19.02.2019, 22.03.2019 сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача надавав клопотання про розгляд справи у відсутність позивача.

Частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, протокольною ухвалою суду від 22.03.2019 постановлено здійснювати подальший розгляд справи №810/2128/18 у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

ОСОБА_1 з 07.11.2015 року був прийнятий на службу до Національної поліції на підставі наказу ГУ НП в Київській області від 07.11.2015 №1 о/с, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.18).

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області (по особовому складу) від 31.08.2016 №512 о/с звільнено зі служби в поліції.

Отже, звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції мало наслідком виникнення у Головного управління Національної поліції в Київській області обов`язку провести з ним повний розрахунок за всіма видами грошового забезпечення.

26.11.2016, представник позивача звертався до Головного управління Національної поліції в Київській області із адвокатським запитом, в якому просив повідомити та надати інформацію за кожен місяць окремо про загальну суму заробітної плати (грошового забезпечення), виплаченої (виплаченого) позивачу за період роботи (проходження служби) в Національній поліції з 07.11.2015 по 31.08.2016 (день звільнення) з розшифровкою за видами виплат, у тому числі: за роботу в надурочний час, у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; суми заробітної плати, що належали до виплати (а.с. 22).

Листом № 29/М-45аз від 06.12.2016 відповідач надіслав завірені розрахункові листи нарахування грошового забезпечення за період проходження служби з 07.11.2015 по 31.08.2016 позивача (а.с. 24-25).

У заяві від 12.02.2018 позивач просив надати належним чином завірені копії відомостей із книг служби нарядів Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області щодо залучення його до несення служби за період з 07.11.2015 по 30.04.2016 включно (а.с. 19).

На зазначену заяву Кагарлицьким ВП Обухівського Відділу поліції ГУ НП в Київській області листом від 07.03.2018 №М-33/109/10091/01-18 позивачу були надані відомості щодо залучення до несення служби згідно книг служби нарядів, які зберігаються в Кагарлицькому ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області (а.с.21).

Також, розглянувши заяву позивача від 12.02.2018, ГУ НП в Київській області, листом від 20.03.2018 №М-352 проінформовано, що графіки нарядів та чергувань, накази керівників відділення поліції, які були підставою для залучення позивача до виконання службових обов`язків у нічний час у період з 07.11.2015 по 30.04.2016 відсутні. Стосовно довідок обліку несення поліцейськими Кагарлицького ВП служби в нічний час за вказаний період повідомлено, що до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління зазначені довідки не надходили (а.с.27).

Зі змісту вищевказаних документів позивач дізнався, що йому не нараховане грошове забезпечення за роботу у нічний час за період з 01.01.2016 по 31.03.2016, що й стало підставою для звернення до суду.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Частинами першою та третьою статті 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Як встановлено судом вище, позивач з 07.11.2015 по 31.08.2016 проходив службу у Кагарлицькому відділенні поліції Обухівського Відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Частиною першою статті 59 Закону №580-VIII передбачено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень

Відповідно до статті 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час, - частина перша статті 91 Закону №580-VIII.

Відповідно до частини другої статті 91 Закону №580-VIII розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції. Згідно з частиною 1 статті 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (частина 2 статті 94 Закону №580-VIII).

За приписами пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №988 визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до статті 94 Закону України "Про Національну поліцію", постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.

Згідно з пунктом 3 Розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацом 1 пункту 11 Розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Положеннями статті 108 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.

Так, відповідно до пункту 11 Розділу ІІ Порядку № 260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Відповідно до інформації, зазначеної Кагарлицьким ВП Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області у листі від 07.03.2018 №М-33/109/10091/01-18, ОСОБА_1 було залучено до несення служби згідно книг служби нарядів, які зберігаються в Кагарлицькому ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, а саме: книги служби нарядів Інвентарний № 16 (розпочата 01.01.2016, закінчена 14.01.2016); книги служби нарядів Інвентарний №70 (розпочата 15.01.2016, закінчена 18.08.2016) (а.с.21).

При цьому, суд зазначає, що вищевказані Книги служби нарядів суду не надані, як і не повідомлено про причини неможливості їх надання.

Суд зазначає, що оскільки встановити фактично несення позивачем служби у нічний час, відповідно до довідок обліку несення служби в нічний час, зокрема, за період з січня 2016 року по березень 2016 року, неможливо, суд встановлює такі дані на підставі інших належних доказів, які безумовно свідчать про несення позивачем служби у нічний час, а саме, на підставі інформації, зазначеної у листі Кагарлицького ВП Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 07.03.2018 №М-33/109/10091/01-18.

Так, як вбачається із листа від 07.03.2018 №М-33/109/10091/01-18 (а.с.21) ОСОБА_1 було залучено до несення служби згідно Книг служби нарядів, які зберігаються в Кагарлицькому ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, а саме:

відповідно до Книги служби нарядів за Інвентарним №16 (розпочата 01.01.2016, закінчена 14.01.2016) позивач залучався до несення служби:

- з 19 год. 00 хв. 01.01.2016 до 01 год. 00 хв. 02.02.2016;

- з 08 год. 00 хв. 13.01.2016 до 08 год. 00 хв. 14.01.2016;

відповідно до Книги служби нарядів за Інвентарним №70 (розпочата 15.01.2016, закінчена 18.08.2016) позивач залучався до несення служби:

- з 08 год. 00 хв. 18.01.2016 до 20 год. 00 хв. 18.01.2016;

- з 20 год. 00 хв. 19.01.2016 до 08 год. 00 хв. 20.01.2016;

- з 08 год. 00 хв. 22.01.2016 до 20 год. 00 хв. 22.01.2016;

- з 20 год. 00 хв. 23.01.2016 до 08 год. 00 хв. 24.01.2016;

- з 08 год. 00 хв. 26.01.2016 до 20 год. 00 хв. 26.01.2016;

- з 20 год. 00 хв. 27.01.2016 до 08 год. 00 хв. 28.01.2016;

- з 08 год. 00 хв. 30.01.2016 до 20 год. 00 хв. 30.01.2016;

- з 20 год. 00 хв. 31.01.2016 до 08 год. 00 хв. 01.02.2016;

- з 08 год. 00 хв. 03.02.2016 до 20 год. 00 хв. 03.02.2016;

- з 20 год. 00 хв. 04.02.2016 до 08 год. 00 хв. 05.02.2016;

- з 08 год. 00 хв. 07.02.2016 до 20 год. 00 хв. 07.02.2016;

- з 20 год. 00 хв. 08.02.2016 до 08 год. 00 хв. 09.02.2016;

- з 08 год. 00 хв. 11.02.2016 до 20 год. 00 хв. 11.02.2016;

- з 20 год. 00 хв. 12.02.2016 до 08 год. 00 хв. 13.02.2016;

- з 08 год. 00 хв. 15.02.2016 до 20 год. 00 хв. 15.02.2016;

- з 20 год. 00 хв. 16.02.2016 до 08 год. 00 хв. 17.02.2016;

- з 08 год. 00 хв. 19.02.2016 до 20 год. 00 хв. 19.02.2016;

- з 20 год. 00 хв. 20.02.2016 до 08 год. 00 хв. 21.02.2016;

- з 08 год. 00 хв. 23.02.2016 до 20 год. 00 хв. 23.02.2016;

- з 20 год. 00 хв. 24.02.2016 до 08 год. 00 хв. 25.02.2016;

- з 08 год. 00 хв. 27.02.2016 до 20 год. 00 хв. 27.02.2016;

- з 20 год. 00 хв. 28.02.2016 до 08 год. 00 хв. 29.02.2016;

- з 08 год. 00 хв. 02.03.2016 до 20 год. 00 хв. 02.03.2016;

- з 20 год. 00 хв. 03.03.2016 до 08 год. 00 хв. 04.03.2016;

- з 08 год. 00 хв. 06.03.2016 до 20 год. 00 хв. 06.03.2016;

- з 20 год. 00 хв. 07.03.2016 до 08 год. 00 хв. 08.03.2016;

- з 08 год. 00 хв. 10.03.2016 до 20 год. 00 хв. 10.03.2016.

Таким чином, як встановлено судом із матеріалів справи та не заперечується відповідачем, за період проходження служби в органах Національній поліції у період з 01.01.2016 по 31.03.2016, позивачем було фактично відпрацьовано в Кагарлицькому відділенні поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області наступну кількість часу служби у нічний час, а саме з 22:00 год. до 06:00 год., за виключенням перерви для відпочинку та харчування тривалістю 2 годин вночі:

- у січні 2016 - 29 годин загальної тривалості фактичного часу служби у нічний час (з 19 год. 00 хв. 01.01.2016 до 01 год. 00 хв. 02.02.2016; з 08 год. 00 хв. 13.01.2016 до 08 год. 00 хв. 14.01.2016; з 20 год. 00 хв. 19.01.2016 до 08 год. 00 хв. 20.01.2016; з 20 год. 00 хв. 23.01.2016 до 08 год. 00 хв. 24.01.2016; з 20 год. 00 хв. 27.01.2016 до 08 год. 00 хв. 28.01.2016; з 20 год. 00 хв. 31.01.2016 до 08 год. 00 хв. 01.02.2016);

- у лютому 2016 - 46 годин загальної тривалості фактичного часу служби у нічний час (з 20 год. 00 хв. 31.01.2016 до 08 год. 00 хв. 01.02.2016; з 20 год. 00 хв. 04.02.2016 до 08 год. 00 хв. 05.02.2016; з 20 год. 00 хв. 08.02.2016 до 08 год. 00 хв. 09.02.2016; з 20 год. 00 хв. 12.02.2016 до 08 год. 00 хв. 13.02.2016; з 20 год. 00 хв. 16.02.2016 до 08 год. 00 хв. 17.02.2016; з 20 год. 00 хв. 20.02.2016 до 08 год. 00 хв. 21.02.2016; з 20 год. 00 хв. 24.02.2016 до 08 год. 00 хв. 25.02.2016; з 20 год. 00 хв. 28.02.2016 до 08 год. 00 хв. 29.02.2016);

- у березні 2016 - 12 годин загальної тривалості фактичного часу служби у нічний час (з 20 год. 00 хв. 03.03.2016 до 08 год. 00 хв. 04.03.2016; з 20 год. 00 хв. 07.03.2016 до 08 год. 00 хв. 08.03.2016).

Суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи надані розрахункові листи нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за листопад, грудень 2015, січень-вересень 2016, з яких вбачається, що за період з 01.01.2016 до 31.03.2016 позивачу не було виплачено доплату у нічний час.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву, що позивачеві була нарахована доплата за службу в нічний час за липень 2016 у розмірі 244,08 грн. та виплачена у серпні 2016; за серпень 2016 у розмірі 174,34 грн. та виплачена у вересні 2016, а також, що на підставі постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 21.07.2017 позивачу належить до виплати недоплачена частина одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 1675, 66 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 01.09.2016 по 13.09.2017 в сумі 75399,66 грн., одноразова грошова допомога в розмірі 29000 грн. у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності та на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 позивачеві належить до виплати середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 109523, 40 грн, не має відношення до цієї справи, оскільки заявник просить стягнути грошове забезпечення за роботу в нічний час за період з 01.01.2016 по 31.03.2016.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач всупереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 не здійснював доплату позивачу за службу в нічний час у січні-березні 2016.

Бездіяльність -це невчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити. Бездіяльність - це, як правило, пасивна поведінка. Проте вона може поєднуватися із вчиненням інших дій, наприклад, наданням відповіді про відмову, частковим або неналежним виконанням.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Конвенційний принцип "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; а винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Тому, з метою відновлення порушеного права позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправної бездіяльності ГУ НП в Київській області щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення за службу в нічний час за період з 1 січня 2016 по 31 березня 2016.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області заборгованості по заробітній платі (грошовому забезпеченню) за роботу (службу) в нічний час за період з 01.01.2016 по 31.03.2016, суд зазначає таке:

відповідно до п.23 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Отже, оскільки вимога про стягнення заборгованості є похідною від вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення за службу в нічний час за період з 01.01.2016 по 31.03.2016, суд дійшов висновку про необхідність проведення розрахунку суми заборгованості, які підлягає стягненню на користь позивача.

Крім цього суд зазначає, що п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановлено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Так, з врахуванням пункту 11 Розділу ІІ Порядку №260, ОСОБА_1 повинна бути виплачена відповідачем доплата за службу у нічний час за період з 01.01.2016 по 31.03.2016:

- за січень 2016 року: 2400,00 грн. (посадовий оклад позивача) поділити на 151,0 (кількість годин фактичного часу служби у січні 2016 при 40 годинному робочому тижні відповідно до листа Мінсоцполітики України від 20.07.2015 № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік») = 15,89 грн. (годинна ставка за службу в нічний час) помножити на 29 год. (кількість годин фактичного часу служби у нічний час у грудні 2015 року) помножити на 35% (встановлений законодавством розмір доплати в нічний час) = 161,32 грн.;

- за лютий 2016 року: 2400,00 грн. (посадовий оклад позивача) поділити на 168,0 (кількість годин фактичного часу служби у лютому 2016 року при 40 годинному робочому тижні відповідно до листа Мінсоцполітики України від 20.07.2015 № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік») = 14,28 грн. (годинна ставка за службу в нічний час) помножити на 46 год. (кількість годин фактичного часу служби у нічний час у січні 2016 року) помножити на 35% (встановлений законодавством розмір доплати в нічний час) = 230 грн.;

- за березень 2016 року: 2400,00 грн. (посадовий оклад позивача) поділити на 175,0 (кількість годин фактичного часу служби у березні 2016 року при 40 годинному робочому тижні відповідно до листа Мінсоцполітики України від 20.07.2015 № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік») = 13,71 грн. (годинна ставка за службу в нічний час) помножити на 12 год. (кількість годин фактичного часу служби у нічний час у березні 2016 року) помножити на 35% (встановлений законодавством розмір доплати в нічний час) = 57,60 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.01.2016 по 31.03.2016 становить у загальній сумі 448,92 грн.

Крім цього, суд зазначає, що відповідачем з приводу розрахунку суми заборгованості з виплати додаткового грошового забезпечення за несення служби у нічний час, а також будь-яких заперечень, письмових пояснень та документальних доказів, до суду не надано, як і не повідомлено суд про причини неможливості їх надання.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з затримкою термінів її виплати у розмірі 135 (сто тридцять п`ять) гривень 59 копійок, суд при вирішення справи зважає на наступне:

за приписами статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Тобто, зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Статтею 2 Закону України №2050-III встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Аналізуючи наведені положення Закону, суд зазначає, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі, з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни у гривнях на території України і не мають разового характеру, у тому числі, й заробітна плата (грошове забезпечення).

За таких обставин, у позивача наявне право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку з невиплатою відповідачем додаткового грошового забезпечення за службу у нічний час.

Відповідно до статті 3 Закону України №2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Суд зазначає, що з метою реалізації Закону України №2050-III постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Згідно з пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку.

В силу пункту 7 вказаного Порядку №159 компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Суд зауважує, що наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

При цьому, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих грошових доходів. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив раніше у постановах від 19 грудня 2011 року (справа №6-58цс11), від 11 липня 2017 року (справа №21-2003а16). Такий підхід підтримано і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24 січня 2019 року у справі №159/1615/17); від 20 лютого 2018 року у справі № 336/4675/17, від 21 червня 2018 року у справі № 523/1124/17 та від 3 липня 2018 року у справі № 521/940/17.

Суд зазначає, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати нараховується у зв`язку з порушенням строків її виплати, тобто вже нарахованої суми заробітної плати, але не виплаченої в строки, передбачені чинним законодавством. При цьому, право на компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати передує несвоєчасне нарахування та виплата доходу (заробітної плати тощо) за певний період, адже нарахування такого виду компенсації проводиться шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Тобто визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

З огляду на те, що станом на момент розгляду даної справи грошове забезпечення за службу в нічний час ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.03.2016 не нараховувалась і не виплачувалась, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати на користь позивача є передчасними.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що виплата такої компенсації передбачена при відповідному зверненні працівника до уповноваженого органу (у даному випадку, відповідач) при наявності порушення виплати строків певного доходу, тоді як за наслідками такого звернення відмова власника або уповноваженого ним органу від виплати такої компенсації може бути оскаржена у судовому порядку.

Відтак, у частині позовних вимог щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з затримкою термінів її виплати у розмірі 135 (сто тридцять п`ять) гривень 59 копійок, слід відмовити.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Водночас, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав у ході судового розгляду справи належних та достатніх доказів, які б спростували доводи позивача.

Встановлені судом вище обставини бездіяльності Головного управління Національної поліції в Київській області, є триваючим порушенням права позивача на отримання винагороди за працю, що полягало у ненарахуванні та невиплаті позивачу додаткового грошового забезпечення за службу у нічний час з 01.01.2016 по 31.03.2016 та порушило закріплене статтею 43 Конституції України право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як встановлено судом, позивач відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, витрати позивача, пов`язані з залученням свідків та проведенням експертиз також відсутні, отже, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В той же час суд не знаходить підстав для задоволення цієї вимоги, оскільки відсутні підстави вважати, що рішення суду не буде виконано ГУ НП в Київській області самостійно, без примусу, після набранням ним законної сили.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Київській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за службу в нічний час за період з 1 січня 2016 по 31 березня 2016.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області (01601, м.Київ, вул.Володимирська, буд.15, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошове забезпечення за службу в нічний час за період з 1 січня 2016 по 31 березня 2016 у розмірі 448 (чотириста сорок вісім грн.) 92 коп.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Брагіна О.Є.