Справа № 473/4922/19
Суддя: Старжинська О. Є.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/4922/19
РІШЕННЯ

іменем України

"09" грудня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську справу адміністративної юрисдикції, яка відноситься до категорії термінових адміністративних справ, за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування.

ВСТАНОВИВ:

29.11.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в порядку адміністративного судочинства до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач) про визнання постанови від 25.11.2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за правопорушення, передбачене за ст. 122 ч. 1 КУпАП протиправною та її скасування.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він 25.11.2019 року на 183 км автодороги «Миколаїв - Благовіщенське» рухаючись автомобілем «Део Ланос» номерний знак НОМЕР_1 не порушував Правил дорожнього руху, а працівник відповідача не прийняв його пояснення про відсутність дорожньої розмітки на цій ділянці дороги та дотримання ним Правил дорожнього руху, які дозволяють здійснювати перетин дорожньої розмітки 1.1(вузька суцільна лінія)для обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30км/год .

Посилаючись на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП, не врахування, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП не відноситься до переліку адміністративних правопорушень за яке адміністративне стягнення накладається на місці їх вчинення, не роз`ярення прав як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ,позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, суду надав відзив на позовну заяву в якому позов не визнав, вказав на притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху з дотриманням вимог діючого законодавства та належності і допустимості здобутих доказів - показання відеофіксації правопорушення.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 20 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а відповідно до Глави 11, параграфу 2 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ», ст. 286 КАС України провадження по цій категорії справ має особливості встановлені законом.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року).

В судовому засіданні встановлено, що 25.11.2019 року поліцейським Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Карлаш І.Д. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1790608, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 25.11.2019 року о 13 год. 41 хв. керуючи транспортним засобом «Део Ланос» номерний знак НОМЕР_1 на 183 км автодороги «Миколаїв - Благовіщенське» порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1 Додатку 2 Правил дорожнього руху (вузька суцільна лінія), яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків перетнувши її з виїздом на смугу зустрічного руху транспортних засобів.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно ч.1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу.

Частиною 2 ст. 222 КУпАП визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами 4 та 5 названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395.

Відповідно до пункту 4 Розділу І вказаної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Отже, чинним законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Вчинене ОСОБА_1 правопорушення кваліфіковано відповідачем за ч.1 ст.122 КУпАП, тобто відноситься до правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, а тому, навіть у випадку оскарження порушником правопорушення і стягнення, яке на нього накладається, протокол не повинен бути складений відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП.

Щодо посилань позивача на Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015р., згідно якого розгляд відповідачем справи щодо позивача, який не погоджувався із фактом вчинення правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним, то суд зазначає, що вказане Рішення КСУ прийнято до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015р. №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. В Рішенні КСУ не враховано розширення на законодавчому рівні компетенції органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення суд звертає увагу на таке.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо і порушень цих принципів відповідачем не встановлено.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складання протоколу суд зазначає, що правопорушення повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватися іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

Відповідачем надано доказ на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 Правил дорожнього руху - невиконання вимог дорожньої розмітки, а саме матеріали відеофіксації (відеофайли), які здобуті за допомогою технічного засобу. Відсутність в оскаржуваній постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис слід вважати належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення з огляду на те, що відеофіксація обставин справи була очевидною під час розгляду справи та водій ОСОБА_1 не заявляв клопотання про ознайомлення з відео фіксацією правопорушення.

Також на відеозаписах наданих відповідачем водієві було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і відсутність його клопотання про ознайомлення з відеозаписами підтверджена.

Лінії 1.1 перетинати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також для обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30км/год .

Позивач ОСОБА_1 посилається на відсутність в місці вчинення правопорушення вказаної розмітки і разом з тим стверджує, що цю розмітку було порушено ним правомірно, оскільки здійснено обгін одного транспортного засобу, швидкість якого не перевищувала 30 км., забезпечивши при цьому безпеку дорожнього руху.

Згідно пункту 5 ПДР України дорожня розмітка використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису фіксації правопорушення слідує, що місцем правопорушення є ділянка дороги, де встановлений дорожній знак 1.23.1 (прилягання другорядної дороги). Тобто, ним здійснено маневр (Обгін) на перехресті, що згідно пункту 14.6 (а) ПДР України заборонено, тим самим позивачем не дотримано умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Наявність дорожньої розмітки 1.1 підтверджується даними Картографічного сервісу карти Google 2015 року, матеріалами відео фіксації правопорушення з яких слідує, що дана дорожня розмітка наявна на всьому шляху переслідування поліцейськими транспортного засобу під керуванням позивача, та вчинення правопорушення саме позивачем, оскільки інших транспортних засобів в ході його переслідування по смузі руху виявлено не було.

Керуючись ст.ст. 241-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя: О.Є.Старжинська