Справа № 140/2738/19
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

06 грудня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2738/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування вимог,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування вимог щодо сплати боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф-1390-52 від 12.11.2018 року, №Ф-1390-52 від 14.02.2019 року, №Ф-1390-52 від 13.05.2019 року.

Ухвалою судді від 07.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

22.10.2019 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке мотивоване тим, що позивач пропустив 10-денний строк звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи питання дотримання позивачем строків звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного адміністративного позову є правомірність вимог ГУ ДФС у Волинській області №Ф-1390-52 від 12.11.2018 року, №Ф-1390-52 від 14.02.2019 року, №Ф-1390-52 від 13.05.2019 року зі сплати єдиного внеску.

У позовній заяві позивачем вказано, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1390-52 від 12.11.2018 року останній отримав 27.08.2019 року, у свою чергу вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1390-52 від 14.02.2019 року, №Ф-1390-52 від 13.05.2019 року - 28.08.2019 року. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 27.08.2019 року та 28.08.2019 року саме адвокатом Таргонієм В. О. були отримані, на його запити до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, матеріали виконавчих проваджень, серед яких і оскаржувані податкові вимоги. Тобто позивач вважає датою отримання ним податкових вимог №Ф-1390-52 від 12.11.2018 року, №Ф-1390-52 від 14.02.2019 року, №Ф-1390-52 від 13.05.2019 року дату отримання адвокатом Таргонієм В. О. матеріалів виконавчих проваджень.

Суд зазначає, що в ухвалі про відкриття провадження в даній адміністративній справі від 07.10.2019 року було зобов`язано позивача подати до суду докази або письмові пояснення щодо дотримання десятиденного строку звернення до суду з даним позовом, встановленого абзацом 9 частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зокрема, доказів отримання саме ОСОБА_1 27.08.2019 року та 28.08.2019 року оскаржуваних вимог) або звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до суду, вказати підстави для поновлення строку, додавши докази поважності причин його пропуску.

На виконання вимог даної ухвали позивачем були подані пояснення у яких ОСОБА_1 вказує, що на запит адвоката Таргонія В. А. від 05.08.2019 року про вимогу надання копії постанови про стягнення заборгованості, винесені ГУ ДФС у Волинській області, копія постанови була отримана 27.08.2019 року, у свою чергу на адвокатський запит від 20.08.2019 року про вимогу надати копії постанов про стягнення заборгованості, копії постанов були отримані 28.08.2019 року. З наведених підстав, позивач вважає, що позов подано у межах десятиденного строку звернення до суду.

Разом з тим суд звертає увагу, що контролюючим органом були сформовані податкові вимоги про сплату боргу (недоїмки), а не постанови про стягнення заборгованості. Крім того, саме адвокату Таргонію В. О., а не ОСОБА_2 були надіслані матеріали виконавчих проваджень, серед яких і оскаржувані вимоги.

Суд не бере до уваги твердження позивача про неотримання оскаржуваних вимог, оскільки представником відповідача були надані докази надіслання даних вимог на адресу позивача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи вимога №Ф-1390-52 від 12.11.2018 року була отримана позивачем 15.12.2018 року (а.с.49), у свою чергу, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1390-52 від 14.02.2019 року отримана позивачем 18.04.2019 року (а.с.50), щодо вимоги про сплату боргу від 13.05.2019 року остання була надіслана позивачу за зареєстрованим місцем проживання, однак 03.06.2019 року була повернута на адресу контролюючого органу (а.с.51).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає, що частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дія Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 цього Закону).

Згідно з абзацами 4, 5, 6 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абзац 8 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI).

Відповідно до абзацу 9 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Враховуючи вищевказані норми Закону №2464-VI, слід дійти висновку про те, що положення абзацу 5 частини четвертої статті 25 цього Закону передбачають наступні способи оскарження вимоги: адміністративний або судовий порядок. Втім, правове регулювання, наведене у абзаці 9 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI, свідчить, що навіть у випадку обрання адміністративного способу оскарження, за наслідками якого згоди з органом доходу і зборів не досягнуто (відмова у розгляді або у задоволенні скарги), у особи зберігається право оскаржити вимогу про сплату внеску ще і в суді. Таке право має бути реалізоване протягом 10 днів з дня надходження відповідного рішення органу ДФС України платнику ЄСВ.

Таким чином, платник податків має право оскаржити рішення податкового органу в адміністративному і/або судовому порядку. При цьому оскарження такого рішення в адміністративному порядку, не позбавляє його права на судове оскарження з дотриманням строків, визначених абзацом 9 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 08.08.2019 року у справі №480/106/19 та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при вирішенні даної справи.

Суд звертає увагу, що матеріалами справи підтверджується та обставина, що позивач пропустив десятиденний строк звернення до суду з даним позовом, оскільки вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1390-52 від 12.11.2018 року було отримано позивачем 15.12.2018 року (а.с.49), вимогу №Ф-1390-52 від 14.02.2019 року отримано позивачем 18.04.2019 року (а.с.50). Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1390-52 від 13.05.2019 року то остання була надіслана на адресу позивача, однак не була вручена позивачу та повернута на адресу контролюючого органу. З даного приводу суд зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові. У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення (пункт 4 розділу 6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449).

Крім того, суд зазначає, що в ухвалі про відкриття провадження в даній адміністративній справі позивача зобов`язано було надати докази або письмові пояснення щодо дотримання десятиденного строку звернення до суду з даним позовом, встановленого абзацом 9 частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» або звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до суду, вказати підстави для поновлення строку, додавши докази поважності причин його пропуску. Разом з тим, позивач не подав до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, а його твердження щодо неотримання оскаржуваних вимог у зв`язку з не проживанням за вказаною у вимогах адресою спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

У відповідності з пунктом 9 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За правилами частин третьої та четвертої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд може залишити позовну заяву без розгляду і в тому випадку, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде установлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

З огляду на вищевикладене, керуючись процесуальними нормами права, які регулюють дані правовідносини суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Крім того, суд не бере до уваги твердження представника відповідача у клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки вони стосуються особи, яка не є стороною по справі.

Керуючись статтями 122, 123, 180, 183, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування вимог залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко