Справа № 320/5901/18
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5901/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.С.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення від 29.03.2016 р. № 1857 про відмову у призначенні йому пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до положень частини першої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дня подачі заяви про призначення такої пенсії, тобто з 28.12.2015 р.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на протиправність відмови відповідача у призначенні йому пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до положень частини першої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дня подачі заяви про призначення такої пенсії.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 р. адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення від 29.03.2016 р. № 1857 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Визнано протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка викладена у листах від 03.10.2018 №476/Є-01 та від 29.12.2018 №729/Є-01. Зобов`язано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, зі зменшенням пенсійного віку згідно з пунктом першим статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 05.12.2015 р.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019 р. рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постановою Верховного Суду від 02.10.2019 р. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019 р. скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2019 р. колегією суддів у складі: головуючий суддя Кузьмишина О.М., судді: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.
До Шостого апеляційного адміністративного суду 07.11.2019 р. (отримано суддею 08.11.2019 р.) вх. № 40400 від ОСОБА_1 надійшла заява про заміну відповідача Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області на Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області. Заява обґрунтована тим, що Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області станом на день розгляду справи є ліквідованим.
Судом встановлено, що Кабінетом Міністрів України 21.12.2016 року прийнято Постанову «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» №988, відповідно до якої вирішено реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком 1.
Відповідно до додатку №1 до вказаної постанови, Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області ліквідовується шляхом злиття та утворення Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області.
31.03.2017 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про утворення Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, яке, відповідно, є правонаступником Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області.
Дана обставина підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Суд зазначає, що 22.08.2018 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України», пунктом 1 якої встановлено реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком.
Так, відповідно до Додатку до вказаної Постанови Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 17.07.2019 до вказаного реєстру було внесено запис №8014870 про припинення Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області як юридичної особи.
Також, згідно даних вказаного реєстру правонаступником Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40).
Колегія суддів ознайомившись із заявленим клопотанням ухвалила замінити Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київський області.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано жодного документа, який би підтвердив факт виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження, а відтак вважає, що Управління правомірно відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивачем відзиву на апеляційну скаргу в установлений строк подано не було, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України.
У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Макарівським РВ ГУ МВС України у Київській області 12.03.1997 р.
Відповідно до відомостей про роботу, які містяться у трудовій книжці позивача № НОМЕР_2 від 16.08.1987 р. ОСОБА_1 :
- у період з 01.09.1984 р. по 20.05.1987 р. навчався в Чорнобильському середньому професійно-технічному училищі №23;
- у період з 01.06.1987 р. по 30.01.1995 р. був прийнятий членом колгоспу імені Першого травня села Козичанка, в якому працював водієм.
Відповідно до довідки Державного навчального закладу «Катюжанське вище професійне училище» від 26.11.2015 р. № 390 ОСОБА_1 з 01.09.1984 був прийнятий на денну форму навчання до середнього професійно-технічного училища №23 м.Чорнобиля в групу №13 за професією «тракторист-машиніст широкого профілю».
У зв`язку із аварією на Чорнобильській АЕС та реорганізацією середнього професійно-технічного училища № 23 м. Чорнобиля у філію середнього професійно-технічного училища № 21 с.Катюжанка (наказ Київського обласного управління профтехосвіти №874 від 30.12.1986) ОСОБА_1 був переведений для продовження навчання до середнього професійно-технічного училища №21 с.Катюжанка. Закінчив навчання 20 травня 1987 року (наказ №179 від 20.07.1987) та отримав диплом кваліфікованого робітника А за №148284 від 20.05.1987, реєстраційний номер 180.
16.02.1993 р. Київська обласна державна адміністрація видала позивачу посвідчення громадянина, евакуйованого у 1986 році із зони відчуження категорії 2, серії НОМЕР_3 .
24.12.1995 р. Київська обласна державна адміністрація видала позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. категорії 2, серії НОМЕР_4 .
Судом встановлено, що 28.12.2015 р. позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Макарівському районі Київської області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, у якій просив призначити пенсію за віком.
Управлінням Пенсійного фонду України у Макарівському районі Київської області було прийнято рішення від 29.03.2016 р. № 1857 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане рішення було зареєстровано 21.04.2016 р. за № 1973/03.
Так, управління у рішенні, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком, зазначило про те, що у довідці форми 122 №3 від 09.02.2011, виданої ТОВ «Агрофірма «Промінь» с. Козичанка Макарівського району Київської області, яка була подана позивачем до заяви про призначення пенсії, не зазначені населені пункти чи об`єкти, на яких позивач проводив роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відсутні накази на прийняття та звільнення в 1986 році в члени колгоспу «Перше травня» с.Нові Опачичі.
Також у рішенні зазначено, що Управлінням Пенсійного фонду України у Макарівському районі Київської області було зроблено запит № 7200/02 від 28.12.2015 р. до Київської обласної адміністрації Головного управління праці та соціального захисту населення Управління захисту населення, постраждалого від Чорнобильської катастрофи про підтвердження статусу ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії в 1986 році, на який відповіді про підтвердження статусу не надійшло.
У вказаному рішенні зазначено, що позивач набуде право виходу на пенсію в 50 років.
Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведені робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації, Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування в частині протокольне рішення засідання комісії зі спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації про визнання посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 серії НОМЕР_4 , видане Київською обласною державної адміністрацією 24.12.1992 року, на ім`я ОСОБА_1 виданим безпідставно, та безпідставного вилучення зазначеного посвідчення.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 р. у справі №370/612/18 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано протокольне рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації від 21.04.2016 №184 в частині визнання безпідставно виданим та таким, що підлягає вилученню, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 . Рішення набрало законної сили 04.09.2018 р.
27.09.2018 р. позивач звернувся до голови комісії з припинення Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду ОСОБА_2 із заявою, у якій позивач, посилаючись на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 р. у справі № 370/612/18, просив переглянути його заяву про вихід на пенсію зі зменшенням пенсійного віку та призначити йому пенсію з моменту подачі заяви до Управління ПФУ у Макарівському районі Київської області, тобто з 28.12.2015 р.
Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області листом від 03.10.2018 №476/Є-01 повідомило позивачу про те, що позивачу для призначення пенсії необхідно звернутись до Макарівського відділу звернень громадян для написання заяви та надати рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 у справі №370/612/18 з відміткою про набрання постановою законної сили, прошитим та завіреним печаткою.
Не погоджуючись з рішенням Управління Пенсійного фонду України у Макарівському районі Київської області №1857 від 29.03.2016 р., позивач звернувся з позовом до суду про визнання його протиправним та скасування, зобов`язання вчинити певні дії.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження. Позивачем було подано достатньо документів для підтвердження періоду його роботи в зоні відчуження, отже статус ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії ОСОБА_1 підтверджений документально.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із абз. 22 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії - 15.03.2017) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я врегульовано Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 796-XII).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: - які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів 10 років;
- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів 8 років;
- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році 5 років.
Згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до ст. 10 Закону № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 49 Закону №796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно із ч. 1 ст. 65 Закону № 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Частиною 3 ст.65 Закону № 796-XII передбачено, що посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій (ч.4 ст.65 Закону №796-XII).
Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Відповідно до п. 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 (чинного на час отримання позивачем посвідчення ліквідатора 2 категорії) посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.
В п. 10 цього Порядку зазначено, що посвідчення видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту);
Згідно з абз. 7 пп. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи");
Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.
Водночас законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.
Як вбачається із рішення Управління Пенсійного фонду України у Макарівському районі Київської області від 29.03.2016 №1857 до заяви про призначення пенсії позивачем було долучено, серед іншого, наступні документи: копію трудової книжки; копію посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р.; довідку №03 від 09.02.2011, видану ТОВ «Агрофірма «Промінь» за формою, затвердженою Постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122; довідку від 26.11.2015 №390 про навчання у ПТУ та його реорганізацію; довідку №476 від 10.11.2015; довідку №185 від 16.04.2015; копію військового квитка.
З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем було подано достатньо документів для підтвердження періоду його роботи в зоні відчуження, отже статус ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії ОСОБА_1 підтверджений документально.
Так, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, позивач в період з 28.04.1986 по 02.05.1986 виконував роботи з набирання піску в мішки для тушіння пожежі в колгоспі імені Першого травня с.Опачичі Чорнобильського району Київської області, за що йому було виплачено заробітну плату у розмірі 16,41 крб., що підтверджується довідкою Музичанської сільської ради народних депутатів Макарівського району Київської області №50 від 28.10.1992 (а.с.55).
Відповідно до витягу з книги обліку по особового рахунку №75 колгоспника колгоспу ім.І-е Травня с.Опачичі Чорнобильського району Київської області за 1986 рік ОСОБА_1 було нараховано заробітну плату за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за травень 1986 року у сумі 21,60 крб. (а.с.55 зворотній бік).
Відповідно до відомостей про роботу, які містяться у трудовій книжці позивача № НОМЕР_2 від 16.08.1987 ОСОБА_1 у період з 01.09.1984 по 20.05.1987 навчався в Чорнобильському середньому професійно-технічному училищі №23.
Відповідно до диплому НОМЕР_5 ОСОБА_1 в період з 01.09.1984 по 20.05.1987 навчався в Катюжанському СПТУ-21, яке закінчив по професії Тракторист-машиніст широкого профілю (а.с.56).
З довідки Державного навчального закладу «Катюжанське вище професійне училище» від 26.11.2015 №390 слідує, що ОСОБА_1 дійсно був прийнятий на навчання на денну форму навчання до середнього професійно-технічного училища №23 м.Чорнобиля в групу №13 за професією «Тракторист-машиніст широкого профілю». У зв`язку з аварією на Чорнобильській АЕС та реорганізацією середнього професійно-технічного училища №23 м.Чорнобиля у філію середнього професійно-технічного училища №21 с.Катюжанка ОСОБА_1 був переведений для продовження навчання до середнього професійно-технічного училища №21 с.Катюжанка. Закінчив навчання 20 травня 1987 року та отримав диплом кваліфікованого робітника А за №148284 від 20.05.1987 року, реєстраційний номер 180 (а.с.60).
Згідно з обліковим листком праці та виконання робіт №28/06-86 у книзі обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу ім.1 Травня с.Опачичі за 1986 рік ОСОБА_1 у травні 1986 року здійснював загін худоби на машини для евакуації (а.с.56 зворотній бік, 101-102).
Отже, в період з 28.04.1986 по 02.05.1986 позивач, будучи студентом Чорнобильського середнього професійно-технічного училища №23, виконував роботи з набирання піску в мішки для тушіння пожежі в колгоспі імені Першого травня с.Опачичі Чорнобильського району Київської області, а також здійснював загін худоби на машини для евакуації в колгоспі імені Першого травня с.Опачичі Чорнобильського району Київської області .
Крім того, у період з 08.09.1986 по 26.09.1986 ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29.12.1987 №1497-878 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 06.06.1986 №665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, що підтверджується довідкою від 09.02.2011 №03, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Промінь».
Так, відповідно до довідки Державного навчального закладу «Катюжанське вище професійне училище» від 17.12.2015 №419 ОСОБА_1 був направлений на проходження виробничої практики за місцем проживання батьків у колгосп ім. «Перше травня» с.Козичанка Макарівського району Київської області з 07.09.1986 р. по 31.10.1986 (наказ №123 параграф 1-а від 08.09.1986) (а.с.100).
Відповідно до витягу з книги обліку по особового рахунку №75 колгоспника колгоспу ім.І-е Травня с.Опачичі Чорнобильського району Київської області за 1986 рік ОСОБА_1 було нараховано заробітну плату за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за вересень 1986 р.- 15,32 крб.
Крім того, відомостями по нарахуванню заробітної плати за травень 1986 року підтверджується нарахування позивачу заробітної плати за вересень 1986 року у сумі 70,91 крб. та додатково 15,32 крб. за роботу у зоні відчуження (а.с.103).
Як слідує з архівного витягу «Протокол №3 зборів уповноважених членів колгоспу імені Перше травня, с.Козичанка Макарівського району Київської області від 09.09.1986» загальні збори уповноважених члені колгоспу Перше травня Чорнобильського району вирішили припинити діяльність колгоспу на раніше зайнятих землях, надати згоду на передислокацію колгоспу Перше травня Чорнобильського району на частину земельної ділянки, яка закріплена за колгоспом «Прапор комунізму» Макарівського району, а також залишити за колгоспом попередню назву та надалі йменувати його колгоспом імені Перше травня Макарівського району з центром в селі Козичанка.
Отже, в період з 08.09.1986 по 26.09.1986 ОСОБА_1 під час виробничої практики за місцем проживання батьків у колгоспі ім. «Перше травня» с.Козичанка Макарівського району Київської області виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Верховний Суд у постановах від 23.05.2018 у справі №398/3509/16-а та від 27.02.2018 у справі №344/9789/17 висловив правовий висновок щодо застосування положень ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Верховний Суд вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Як вже було встановлено судом першої інстанції, Київська облдержадміністрація 24.12.1992 видала позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. категорії 2 серії НОМЕР_4 (категорії 2).
Суд наголошує на тому, що на момент звернення позивача із заявою до Управління Пенсійного Фонду у Макарівському районі Київської області щодо позивача ще не відбулось вилучення посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. серії НОМЕР_4 .
Крім того, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 р. у справі №370/612/18, яке набрало законної сили 04.09.2018 р., визнано протиправним та скасовано протокольне рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведені робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації від 21.04.2016 р. №184 в частині визнання безпідставно виданим та таким, що підлягає вилученню, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що у період з 28.04.1986 р. по 02.05.1986 р. та в період з 08.09.1986 р. по 26.09.1986 р. позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
При цьому суд першої інстанції зазначив, що не має правового значення той факт, що на час виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС останній навчався в Чорнобильському середньому професійно-технічному училищі №23.
Так, згідно зі ст.10 Закону №796 учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Частиною 1 ст. 15 Закону №796 передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування (ч.5 ст.15 Закону №796).
Отже, підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи у зоні відчуження, що підтверджується довідкою про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видача якої здійснюється підприємствами, установами та організаціями.
З урахуванням вище встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджено матеріалами справи, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 10 років.
Щодо доводів відповідача, викладених в рішенні від 29.03.2016 р. № 1857 про те, що позивач набуде право виходу на пенсію лише в 50 років, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до абз.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які відпрацювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним у встановленому порядку (чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на три роки понад передбачений цією статтею.
Так, у вищевказаному рішенні зазначено про те, що позивач має загальний стаж роботи 34 роки 4 місяці та 23 дні, з яких 25 років 0 місяців та 11 днів - стаж роботи за списком №1.
Отже, враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що пенсійний вік позивача, передбачений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сумарно має бути зменшений на 13 років, з яких на 10 років за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС до 01.07.1986 року та на 3 роки за роботу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 понад 10 років.
У зв`язку з цим, право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 13 років виникло у позивача при досягненні 47 років, а саме 04.12.2015 року.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
У пункті 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.
З матеріалів справи вбачається, що перша заява про призначення пенсії була подана позивачем 28.12.2015 р., тобто вже після виникнення у позивача права на призначення пенсії, але в межах трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що днем звернення позивача за пенсією є день подання заяви (28.12.2015 р.) до УПФУ у Макарівському районі Київської області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що відповідає положенням п. 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, відповідно днем призначення позивачу пенсії є день, наступний за днем досягнення пенсійного віку, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За таких обставин, враховуючи те, що матеріали справи підтверджують право позивача на призначення пенсії, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також те, що подання ОСОБА_1 28.12.2015 р. заяви про призначення пенсії було здійснено вже після виникнення права на призначення пенсію, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Управління Пенсійного фонду України у Макарівському районі рішенням від 29.03.2016 р. № 1857 протиправно та необґрунтовано відмовило позивачу у призначенні пенсії, що є підставою для його скасування.
В той же час, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що з урахуванням встановлених судом обставин та з метою повного та всебічного захисту прав позивача, слід вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними та скасувати листи Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 03.10.2018 №476/Є-01 та від 29.12.2018 №729/Є-01, якими позивачу відмовлено у призначенні позивачу пенсії.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

О.Є. Пилипенко