Справа № 357/9742/19
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9742/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючий - суддя Бондаренко О.В., при секретарі - Бондаренко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Озернянської сільської ради Білоцерківського району, про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

03.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що 26.07.2019 року відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ГР №203891, згідно якого він 26.07.2019 року близько 12 год. 30 хв. за адресою с. Озерна по вулиці Тиха порушив Правила благоустрою на території населено пункту с. Озерна, а саме зберігав відходи від грибів поблизу орендованої земельної ділянки на території загального користування Озернянської сільської ради. 07.08.2019 року відбулось засідання адміністративної комісії Озернянської сільської ради, за результатами якої винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення №4 та визнано його винним за ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. У сільських радах, які представляють територіальні громади, які налічують до 500 жителів, за рішенням відповідної територіальної громади або сільської ради виконавчий орган ради може не створюватися. Згідно загальнодоступної інформації в мережі Інтернет, село Озерна, Білоцерківського району налічує близько 2 970 жителів. Отже, згідно положень законодавства про місцеве самоврядування при Озернянській сільській раді має бути створений виконавчий орган, при якому має функціонувати адміністративна комісія. В порушення зазначених норм, адміністративна комісія створена при Озернянській сільській раді, а не при її виконавчому комітеті. Таким чином, вона не має права розглядати справи про адміністративні правопорушення за ст.152 КУпАП. В протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до якого його притягнуто до адміністративної відповідальності не зазначено, який саме пункт Правил благоустрою на території населеного пункту с. Озерна ним порушений. В свою чергу адміністративна комісія Озернянської сільської ради не виконала свого обов`язку перевірити його на відповідність закону при підготовці справи до розгляду, не виявила того, що він не відповідає положенням ч.1 ст.256 КУпАП та не вжила заходів щодо повернення протоколу про адміністративну відповідальність до органу, який його склав для усунення недоліків. На засіданні адміністративної комісії його не було, в зв`язку із чим він не мав можливості подати свої доводи і заперечення. Стверджує, що гриби, які відвантажені та територію вул. Тиха у с. Озерна не є відходами, вони знаходяться на його орендованій земельній ділянці, яка не є місцем загального користування. Адміністративна комісія Озернянської сільської ради в постанові встановила порушення ним Закону України «Про благоустрій населених пунктів», тоді як в протоколі вказане порушення Правил благоустрою на території населеного пункту с. Озерна вказано без зазначення пункту та їх редакції. Таким чином, його було позбавлено можливості підготуватись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, ознайомитись із пунктом Правил благоустрою на території населеного пункту с. Озерна, який нібито ним порушено. Разом з тим, в справі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, що гриби відвантажені саме ним та на ділянці загального користування. Таким чином, вказане свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення за яке його притягнуто до відповідальності. Тому, просив визнати дії адміністративної комісії Озернянської сільської ради щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення №4 від 07.08.2019 року - протиправними та скасувати постанову адміністративної комісії Озернянської сільської ради від 07.08.2019 року та закрити провадження по справі.

09.09.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі.

18.10.2019 року представник відповідача, адвокат Новогребельська Ірина Миколаївна подала відзив, в якому зазначила, що Озернянська сільська рада Білоцерківського району Київської області категорично не погоджується із позовною заявою ОСОБА_1 про скасування постанови адміністративної комісії Озернянської сільської ради № 4 від 07.08.2019 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП України та вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. До Озернянської сільської ради на розгляд адміністративної комісії при виконкомі Озернянської сільської ради надійшов протокол про адміністративне правопорушення ГВ № 203891 від 26.07.2019 року, складений ДОП Білоцерківського відділу поліції стосовно ОСОБА_1 . Згідно відомостей вказаних у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення ГВ № 203891 від 26.07.2019 року встановлено, що 26.07.2019 року близько12:00 за адресою: АДРЕСА_2 - ОСОБА_1 зберігав відходи грибів на земельній ділянці загального користування Озернянської сільської ради, чим порушив п. З ст.16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Про дату розгляду протоколу про адміністративне правопорушення ГВ № 203891 від 26.07.2019 року ОСОБА_1 повідомлявся телефонограмою.07.08.2019 року відбулось засідання адміністративної комісії при виконкомі Озернянської сільської ради, за результатами якого винесено постанову про адміністративне правопорушення №4, відповідно до якої, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Відповідно до пп.п.4 пункту «б» частини 1 ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в Озернянській сільській раді Білоцерківського району Київської області створено адміністративну комісію Озернянської сільської ради при виконкомі на підставі рішення виконавчого документу від 24.12.2015 року № 46. Таким чином, адміністративна комісія при виконкомі Озернянської сільської ради створена на підставі рішення виконавчого документу від 24.12.2015 року №46 при виконкомі Озернянської сільської ради відповідно до тих приписів і норм, як вимагається в пп.4 пункту «б» частини 1 ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Також, рішенням сесії Озернянської сільської ради сьомого скликання №15-213 від 30.01.2018 року затверджені Правила благоустрою території сіл Озерна, Коржівка, Межове Білоцерківського району Київської області, відповідно до п. 5.6 Правил заборонено вивозити і звалювати у не відведених для цього місцях відходи, інше сміття та влаштовувати стихійні звалища. В описовій частині позову позивач стверджує, що гриби, які він відвантажив на території вул. Тиха с. Озерна не є відходами, вони знаходяться на орендованій ним земельній ділянці, яка не є місцем загального користування. Якщо розібрати адміністративне правопорушення, яке зафіксоване в протоколі ГВ № 203891 від 26.07.2019 року, то в даному випадку суб`єктом правопорушення - є ОСОБА_1 , об`єктом даного правопорушення - є порушення ОСОБА_1 суспільних відносини у сфері благоустрою, суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу ОСОБА_1 , об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні ОСОБА_1 державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів. Позивач стверджує, що відходи він скинув на земельну ділянку, яку він орендує в Озернянській сільській раді. Однак з таким твердженням позивача не можливо погодитись, оскільки договір оренди земельної ділянки №1410 від 19.08.2019 року він уклав з Озернянською сільською радою Білоцерківського району Київської області, вже після скоєння адміністративного правопорушення та після складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення ГВ №203891 від 26.07.2019 року, ДОП Білоцерківським відділом поліції. Також, в долученому позивачем договорі оренди земельної ділянки №1410 від 19.08.2019 року не можливо ідентифікувати, яку саме ділянку він орендує, оскільки до вказаного ним договору, не додано план викопіровки земельної ділянки із зазначенням площі та адреси знаходження земельної ділянки. Також, в долучених до матеріалів позову ОСОБА_1 агрохімічний аналіз добрив від 05.08.2019 року грибного компосту на підставі зразка 900014, з вказаного аналізу не вбачається, які саме зразки відбирались для вказаного аналізу. Тому, долученим до позову агрохімічним аналізом добрив від 05.08.2019 року не доведено, що аналіз здійснювався саме на підставі тих зразків відходів грибів, які позивач вивізна територію загального користування Озернянської сільської ради, тому зазначені доводи позивача не можуть братися до уваги, також у вказаному аналізі не зазначено, що грибний компост не є відходами у розумінні Закону України «Про відходи». Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів, у тому числі побутових, у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно - заповідного фонду, на землях" природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико - культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об`єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини. Тому, просили відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови адміністративної комісії при виконкомі Озерянської сільської ради №4 від 07.08.2019 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП України.

Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином ( а.с. 25,74).

Представник позивача, адвокат Гаделія О.П., в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача, адвокат Новогребельська І.М., в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши учасників справи, покази свідка: ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У відповідно до п. 1 ст. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Судом встановлено, що 26.07.2019 року старшим ДОП Білоцерківського ВП старшим лейтенантом поліції Совою Миколою Вікторовичем щодо гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГР 203891 (а.с.34), відповідно до якого 26.07.2019 року о 12 год. 30 хв. за адресою с. Озерна вулиця Тиха громадянин ОСОБА_1 порушив правила благоустрою в населеному пункті с. Озерна, а саме зберігав відходи від грибів поблизу орендованої земельної ділянки на території загального користування Озернянської сільської ради, чим вчинив правопорушення передбачене ст.152 КУпАП.

07.08.2019 року Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Озернянської сільської ради винесено постанову №4 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП, в зв`язку з порушення п.3 ст.16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та піддано штрафу в розмірі 850 грн., що підтверджується постановою від 07.08.2019 року (а.с.35).

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Так, порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Зі змісту ст.9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Відповідно до ст.152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову адміністративної комісії може бути оскаржено у виконавчий комітет відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ст.. 152 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.7 пункту «а» частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить і організація благоустрою населених пунктів.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначені Законом України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 року.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень органів місцевого самоврядування належить затвердження правил благоустрою населених пунктів.

24.12.2015 року на підставі рішення виконавчого документу №46 в Озернянській сільській раді Білоцерківського району Київської області створено адміністративну комісію Озернянської сільської ради при виконкомі, відповідно до пп.п.4 пункту «б» частини 1 ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що підтверджується рішенням виконавчого комітету Озернянської сільської ради від 24.12.2015 року (а.с.33).

Також, рішенням сесії Озернянської сільської ради сьомого скликання №15-213 від 30.01.2018 року (а.с.38), затверджені Правила благоустрою території сіл Озерна, Коржівка, Межове Білоцерківського району Київської області, відповідно до п. 5.6 даних Правил заборонено вивозити і звалювати у не відведених для цього місцях відходи, інше сміття та влаштовувати стихійні звалища.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів у сфері благоустрою населених пунктів віднесено території загального користування, вулиці, проїзди, інші території загального користування в межах населеного пункту.

Згідно з вимогами частини 2 статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: 1) утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; 2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів; 4) відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів; 5) допускати на об`єкти благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні, аварійно-рятувальні та інші служби для здійснення заходів щодо запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Згідно з вимогами статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» Правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил. 2. Правила включають: 1) порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; 2) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; 3) вимоги до утримання зелених насаджень на об`єктах благоустрою - територіях загального користування; 4) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; 5) вимоги до санітарного очищення території; 6) розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; 7) порядок розміщення малих архітектурних форм; 8) порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 9) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами. 3. Правила не можуть передбачати обов`язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Відповідно до диспозиції ст.152 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в здійсненні дій, які заборонені правилами благоустрою території міст та інших населених пунктів.

До протиправних дій, за які настає відповідальність, згідно з санкцією ст.152 КУпАП належить, зокрема, захаращення, забруднення приміщень і місць загального користування якимись предметами, спорудами; кидання недопалків, лушпиння від насіння, паперу та іншого; кидання сміття з вікон, балконів, міського транспорту; спалювання листя, паперу, нечистот у місцях, спеціально для цього не відведених; забруднення собаками і кішками сходових кліток, дворів, вулиць, зелених насаджень; зберігання на проїзній частині вулиць, тротуарах будівельних матеріалів, будівельного сміття, ухилення від підтримання в належному стані будинків та споруд.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського благоустрою.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів, а також недодержанні правил щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.11), 06.06.2019 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 06.06.2019 року близько 12 години в с. Озерна по вулиці Тиха ОСОБА_1 вивіз відходи грибів, чим порушив п.3 ст.16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» і 07.08.2019 року Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Озернянської сільської ради винесено постанову №3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП, в зв`язку з порушення п.3 ст.16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та піддано штрафу в розмірі 340 грн.

В судовому засіданні представник відповідача вказала на те, що позивача було притягнуто до відповідальності двічі та щодо постанови № 3 судом вже розглянуто справу за позовом ОСОБА_1 та відмовлено у задоволені позовних вимог, дана справа ідентична справі № 357/9745/19.

Також, представник позивача, в судовому засіданні вказав на те, що дійсно щодо позивача протягом трьох місяців було складено два протоколи та постанови за одне й теж саме правопорушення, однак рішення у справі №357/9745/19 законної сили ще не набрало, оскільки оскаржується в апеляційному порядку.

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст.4 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

Необхідно зазначити, що відповідно до практики ЕСПЛ, яка вже неодноразово була висловлена у його рішеннях «Надточій проти України», «Озтюрк проти ФРН», «Енгель та інші проти Нідерландів» «Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії» та ін., гарантії прав людини передбачені Конвенції щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити карно кримінально-правовим за національним правом; колом адресатів та правовими наслідками для адресатів («тест Енгеля»).

Таким чином, гарантії, передбачені ст.4 Протоколу №7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється державою.

Разом з тим, до суду не надано доказів, що 26.07.2019 року було складено протокол відносно ОСОБА_1 за те саме правопорушення, яке було виявлено 06.06.2019 року, а з постанов № 3 та №4 не можливо дійти висновку, що позивача двічі було притягнуто до адміністративної відповідальності за одне й теж саме правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.15), позивач надав агрохімічний аналіз добрив від 05.08.2019 року грибного компосту на підставі зразка 9G0014, аналіз зроблено Агрохімічною лабораторією, в якому зазначено, що досліджувальний зразок грибного компосту являється продуктом органічного походження. За органолептичними ознаками не містить сторонніх шкідливих синтетичних включено. Продукт пройшов термічну обробку, тобто не містить фіто генних патогенів. Містить високий вміст органічної речовини та достатній рівень елементів живлення. Враховуючи це застосування даного компосту повноцінно компенсує забезпеченість елементами живлення. Придатний до застосування в органічному землеробстві.

Представник відповідача у відзиві та в судовому засіданні заперечила щодо вказаного агрохімічного аналізу добрив від 05.08.2019 року посилаючись на те, що з вказаного аналізу не вбачається, які саме зразки відбирались для вказаного аналізу і що ці гриби не є відходами.

Однак, відповідачем не надано доказів щодо спростування даного аналізу, оскільки матеріали адміністративної справи не містять доказів того, що гриби, які вивіз на земельну ділянку ОСОБА_1 є відходами, які забруднюють навколишнє середовище, а у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що вказаним порушенням шкоди не завдано.

Згідно із Законом України «Про відходи», відходи - це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Необхідність здійснення класифікації передбачається Законом України «Про відходи» (ст.6), який встановлює вимоги до класифікації відходів та їх паспортизації.

У нормативно-правових актах розрізняють такі види відходів: за сферою їх утворення: відходи виробництва, споживання та побутові відходи; за агрегатним станом: тверді, рідкі, газоподібні; залежно від фізичного стану, в якому вони перебувають: газоподібні, рідинні, тверді, сумішеві; за ступенем (рівнем) небезпеки і характером впливу на навколишнє природне середовище і здоров`я людини: безпечні і небезпечні відходи (токсичні, біологічні, вибухонебезпечні, вогненебезпечні, радіоактивні тощо); за їх приналежністю: відходи, що перебувають у власності відповідних суб`єктів та безхазяйні відходи; за суспільною корисністю; залежно від засобу подальшого поводження тощо.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про відходи», зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення).

На кожне місце чи об`єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об`єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об`єктів.

Зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, в якому визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відходів відповідно до встановлених умов їх зберігання.

Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів, у тому числі побутових, у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно- заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико- культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об`єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини.

З матеріалів справи ( а.с. 80-81), вбачається, що 13.06.2018 року між ОСОБА_1 та Озернянською сільською радою Білоцерківського району Київської області було укладено договір оренди земельної ділянки №1162, з якого вбачається, що в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 0,09 га земель для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Озернянської сільської ради Білоцерківського району. Орендна плата вноситься на розрахунковий рахунок Озернянської сільської ради в розмірі 7,84 грн. за 0,01га (сотка).

Також, 19.08.2019 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки №1410 (а.с.12 - 13), з якого вбачається, що в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 0,09 га земель для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Озернянської сільської ради Білоцерківського району. Орендна плата вноситься на розрахунковий рахунок Озернянської сільської ради в розмірі 10,20 грн. за 0,01га (сотка).

Згідно квитанції про прийняття податків і зборів від 16.01.2019 року (а.с.13), ОСОБА_1 ) сплатив 87 грн. орендної плати на користь Озернянської сільської ради.

Допитаний в судовому засіданні свідок - ОСОБА_2 дав покази проте, що він є заступником голи Озернянської сільської ради та членом адміністративної комісії при виконавчому комітеті сільської ради, 26.07.2019 року в телефонному режимі він повідомив позивача про дату, час та місце розгляду протоколу щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, на що останній відповів що не прийде, оскільки протокол є незаконним. Також, позивач на передодні засідання приходив до сільської ради і він повторно його повідомив про засідання, однак він не прибув на розгляд справи. На комісію було надано протокол про адміністративне правопорушення та фото фіксації порушення, на підставі який було винесено постанову, а місце виявленого порушення встановили за генеральним планом земель, який міститься на стендів у сільській раді. Також, адміністративна комісія виїздила на місце виявленого правопорушення, однак акт огляду не складався і в екологічну інспекцію щодо порушення позивачем законодавства не зверталися.

Так, з долучених позивачем договорів оренди земельної ділянки не можливо ідентифікувати, яку саме ділянку він орендує, разом з тим, до протоколу про адміністративне правопорушення та на засідання адміністративної комісії не було надано належних, допустимих та достатніх доказів щодо встановлення місця правопорушення з урахуванням даних договорів, а з наданої фотокопії неможливо встановити вказані обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що адміністративною комісією при виконавчому комітеті Озернянській сільської ради при винесені постанови про адміністративне правопорушення № 4 від 07.08.2019 року відносно ОСОБА_1 , не було з`ясовано всіх обставин справи, не визначено та не надано оцінку дій позивача ОСОБА_1 , як і не доведено умислу в діях позивача, спрямованих на порушення правил благоустрою, чистоти та порядку у с. Озерна Білоцерківського району, що передбачено статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а доводи позивача, щодо порушення його прав при накладенні адміністративного стягнення є обґрунтованими.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд відповідно до вимог п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою та розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст. 134 КАС України).

Частиною 5 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Однак, позивач не надав доказів щодо понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 1000, 00 грн., тому підстав для задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у вказаному розмірі на момент ухвалення рішення суд не вбачає.

Разом з тим, враховуючи положення ч.7 ст. 139 КАС України, позивач має право протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, враховуючи, що ним до закінчення розгляду справи зроблено відповідну заяву, надати до суду докази щодо розміру понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 72, 74, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 246, 250, 255, 286, 295, 297 КАС України, ст. 7, 33, 152, 245, 251, 252, 256, 258, 268, 276, 280, 283, 288, 289, 293 КУпАП, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Озернянської сільської ради (09183, Київська область, Білоцерківський район, с. Озерна, вул. Леніна. 39), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №4 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 07.08.2019 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 10.12.2019 року.

СуддяО. В. Бондаренко