Справа № 520/6663/19
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28 листопада 2019 р. № 520/6663/19

Харківський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді - Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ділбаряна А.А.,

за участю представників: позивача - Тарасової К.І., відповідача - Саєнко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення відповідача № 6, №6, №6 від 15.04.2019 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 15.05.2019, рішення № 6 від 15.04.2019.

Ухвалою суду від 07.08.2019 відкрито загальне позовне провадження по справі.

Ухвалою суду від 18.09.2019 замінено відповідача - Головне управління ДФС у Харківській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057 ). Розпочато спочатку розгляд справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057 ) про визнання протиправними та скасування рішень у підготовчому провадженні.

Протокольною ухвалою суду від 28.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами проведеної перевірки податковим органом в діяльності позивача встановлено низу порушень, у зв`язку з чим складені спірні податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу та рішення. Позивач не погоджується з висновками акту перевірки щодо неможливості реального здійснення платником податків операцій з контрагентами позивача, зазначаючи, що всі операції мали реальний характер, а висновки акту перевірки ґрунтуються на припущеннях.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та надав відзив на позов, в якому просив відмовив в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якій заперечував проти доводів позивача, з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача надано заперечення, в яких останній просив відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача, фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - Тарасова К.І., в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача - Головного управління ДПС у Харківській області Саєнко Л.І. - просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи встановив такі обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, був платником: податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податку на додану вартість, військового збору, найманих працівників не мав.

Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки був складений Акт № 866/20-40-13-08/ від 19.03.2019 про результати планової документальної виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 (т. 1 а.с. 42-169).

В Акті перевірки № 866/20-40-13-08/ від 19.03.2019, встановлені такі порушення з боку позивача:

- п. 44.1 ст. 44, п. 164.1 ст. 164, п. 177.2, п.п. 177.4.1, п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПКУ, що призвело до заниження податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 398466,85 грн (в т.ч. за 2016 рік на суму 181598,95 грн, за 2017 рік на суму 119945,43 грн, за 2018 рік на суму 96922,47 грн);

- п. 198.3 п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 442741,00 грн, в т.ч. за 216 рік на суму 201777,00 грн, за 2017 рік на суму 133272,00 грн, за 2018 рік на суму 107692,00 грн;

- п. 185.1. ст. 185, п. 187.1 ст. 187 ПК України, в результаті чого завищено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 466138 грн (в т.ч. за 2016 рік на суму 212583 грн, за 2017 рік на суму 212583 грн, за 2018 рік на суму 140187,00 грн.);

- абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-ІУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого було занижено єдиний соціальний внесок на загальну суму 273677,13 грн, (в т.ч. за 2016 рік на суму 79582,56 грн, за 2017 рік на суму 93344,26 грн, за 2018 рік на суму 100750,31 грн);

- п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПКУ та ст. 168 ПКУ, що призвело до заниження військового збору на загальну суму 33205,57 грн, (в т.ч. за 2016 рік на суму 15133,25 грн, за 2017 рік на суму 9995,45 грн, за 2018 рік на суму 8076,87 грн).

Позивач не погодився з висновками акту перевірки та надав заперечення на акт документальної планової перевірки (т. 1 а.с. 170-179),

Листом від 12.04.2019 № 9648/ФОП/20-40-13-06 від 12.04.2019 відповідач відмовив позивачу у задоволенні його скарги та залишив висновки акту перевірки без змін (т. 1 а.с. 180-190).

На підставі зазначених висновків акту перевірки № 866/20-40-13-08/ від 19.03.2019 податковим органом винесені:

- податкові повідомлення-рішення:

- № 6 від 15.04.2019 про зменшення суми податкового зобов`язання у розмірі 466138,00 грн (в тому числі за січень 2016 року у розмірі 6525 грн, за лютий 2016 року у розмірі 29396 грн, за березень 2016 року у розмірі 32563 грн, за квітень 2016 року у розмірі 31673 грн, за травень 2016 року у розмірі 34483 грн, за червень 2016 року у розмірі 16609 грн, за липень 2016 року у розмірі 26813 грн, за жовтень 2016 року у розмірі 19790 грн, за листопад 2016 року у розмірі 14731 грн, за лютий 2017 року у розмірі 38360 грн, за березень 2017 року у розмірі 33021 грн, за липень 2017 року у розмірі 29993 грн, за вересень 2017 року у розмірі 16338 грн, за жовтень 2017 року у розмірі 10057 грн, за грудень 2017 року у розмірі 12418 грн, за січень 2018 року у розмірі 17178 грн, за лютий 2018 року у розмірі 10374 грн, за березень 2018 року у розмірі 18026 грн, за квітень 2018 року у розмірі 30902 грн, за травень 2018 року у розмірі 24550 грн, за серпень 2018 року у розмірі 10045 грн, за вересень 2018 року у розмірі 2293 грн)

та зменшення суми податкового кредиту на 442741 грн (в тому числі за січень 2016 року у розмірі 2646 грн, за лютий 2016 року у розмірі 27917 грн, за березень 2016 року у розмірі 30497 грн, за квітень 2016 року у розмірі 29994 грн, за травень 2016 року у розмірі 32655 грн, за червень 2016 року у розмірі 16384 грн, за липень 2016 року у розмірі 25394 грн, за жовтень 2016 року у розмірі 18741 грн, за листопад 2016 року у розмірі 13949 грн, за лютий 2017 року у розмірі 36442 грн, за березень 2017 року у розмірі 31374 грн, за липень 2017 року у розмірі 28488 грн, за вересень 2017 року у розмірі 15618 грн, за жовтень 2017 року у розмірі 9553 грн, за грудень 2017 року у розмірі 11797 грн, за січень 2018 року у розмірі 16322 грн, за лютий 2018 року у розмірі 9706 грн, за березень 2018 року у розмірі 16885 грн, за квітень 2018 року у розмірі 29739 грн, за травень 2018 року у розмірі 23325 грн, за серпень 2018 року у розмірі 9537 грн, за вересень 2018 року у розмірі 2178 грн) (т. 1 а.с. 194);

- № 6 від 15.04.2019, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 498083,56 грн, в тому числі за основним платежем у розмірі 398466,85 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 99616,71 (т. 1 а.с. 192);

- № 6 від 15.04.2019, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з військового збору у розмірі 41506, 96 грн, в тому числі за основним платежем у розмірі 33205,57 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 8301,39 грн (т. 1 а.с. 31);

- вимога про сплату боргу № 6 від 15.04.2019 на суму 273677,13 грн (т. 1 а.с. 195);

- рішення № 6 від 15.04.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 52618,65 грн (т. 1 а.с. 196).

Не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями № 6, №6, №6 від 15.04.2019 року, вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 15.05.2019, рішенням № 6 від 15.04.2019, позивач подав скаргу до Державної фіскальної служби України. (т. 1 а.с. 94-133)

27.05.2019 позивачем отримано рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги № 23722/6/99-9911-0402-25 від 23.05.2019, яким залишено скаргу без задоволення. ( т. 1 а.с. 134-142).

Підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій слугували висновки акту перевірки про те, що факти придбання товарів у контрагентів - постачальників: ТОВ "САВАЖ-ТОРГ" (податковий номер 39760447), ТОВ "МЕРІДІАН ПРОМ" (податковий номер 40700407), ТОВ "РИНАКТОРС" (податковий номер 39864176) ТОВ "ХОРАС ГРУП" (податковий номер 40561513), ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП" (податковий номер 40173872), ТОВ "ВОРКХОРС" (податковий номер 40255902), ТОВ "БІЗНЕС СТРАЙК" (податковий номер 40396301) , ТОВ «ЮК КОНСАЛТІНГ ГРУП СЕРВІС» (податковий номер 40409199), ТОВ «Східний Край» (попередня назва ТОВ «Хладик-Україна», ТОВ «Глобалтрансекспрес» (податковий номер 37533250), ТОВ «Трейдмаркетван» (податковий номер 40095978), ТОВ "РЕЙЛІТ ОПТ" (податковий номер 40096196), ТОВ "ТОРГПОРТАЛ", (податковий номер 40780440), ТОВ "ПТО "ТАЛАН" (податковий номер 36077785), які здійснюють операції з реалізації товарів/послуг невідомого походження, з підміною позицій товарних груп та вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди переважно контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання, з метою штучного формування витрат та податкового кредиту, які не мають реального характеру, що в свою чергу свідчить про розповсюдження сумнівного кредиту по всьому ланцюгу постачання, що спрямоване на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам по всьому ланцюгу постачання.

Надаючи оцінку правомірності висновків акту перевірки, суд виходить з такого.

Між позивачем та його контрагентами - ТОВ "САВАЖ-ТОРГ", ТОВ "МЕРІДІАН ПРОМ", ТОВ "РИНАКТОРС", ТОВ "ХОРАС ГРУП", ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП", ТОВ "ВОРКХОРС", ТОВ "БІЗНЕС СТРАЙК", ТОВ «ЮК КОНСАЛТІНГ ГРУП СЕРВІС», ТОВ «Східний Край» (попередня назва ТОВ «Хладик-Україна», ТОВ «Глобалтрансекспрес»), ТОВ «Трейдмаркетван», ТОВ "РЕЙЛІТ ОПТ", ТОВ "ТОРГПОРТАЛ", ТОВ "ПТО "ТАЛАН" укладалися договори поставки (т. 1 а.с. 228, 230-233, 236, 238, 239, 241-242, т. 2 а.с. 8, 9, 16, т.4 а.с. 184-188)

Контрагентами позивача - ТОВ "САВАЖ-ТОРГ", ТОВ "МЕРІДІАН ПРОМ", ТОВ "РИНАКТОРС", ТОВ "ХОРАС ГРУП", ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП", ТОВ "ВОРКХОРС", ТОВ "БІЗНЕС СТРАЙК", ТОВ «ЮК КОНСАЛТІНГ ГРУП СЕРВІС», ТОВ «Східний Край» (попередня назва ТОВ «Хладик-Україна», ТОВ «Глобалтрансекспрес»), ТОВ «Трейдмаркетван», ТОВ "РЕЙЛІТ ОПТ", ТОВ "ТОРГПОРТАЛ", ТОВ "ПТО "ТАЛАН" були виписані та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідні податкові накладні, про що також зазначено в акті перевірки (т. 4 а.с. 189-256)

Придбані позивачем у ТОВ "САВАЖ-ТОРГ", ТОВ "МЕРІДІАН ПРОМ", ТОВ "РИНАКТОРС", ТОВ "ХОРАС ГРУП", ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП", ТОВ "ВОРКХОРС", ТОВ "БІЗНЕС СТРАЙК", ТОВ «ЮК КОНСАЛТІНГ ГРУП СЕРВІС», ТОВ «Східний Край» (попередня назва ТОВ «Хладик-Україна», ТОВ «Глобалтрансекспрес»), ТОВ «Трейдмаркетван», ТОВ "РЕЙЛІТ ОПТ", ТОВ "ТОРГПОРТАЛ", ТОВ "ПТО "ТАЛАН" були реалізовані на адресу ВКФ «АГРОМАРІН», ПВРП «МАЗСЕРВІС», ПП «АГРОТЕХПОСТАЧ ПЛЮС», ТОВ «АВТОАДРЕСА», ТОВ «АГРО-ЗАПЧАСТИНИ», ТОВ «ВКФ «АГРОТЕХКОМПЛЕКТ», ТОВ «ЕКСПЕДИТОР», ТОВ ФІРМА «АВАНТЕХТРАНС», ВІННИЦЬКЕ ПВКМП «ЛОТІРОН», ТОВ «ЕКСПЕДИТОР», ТОВ «І-КВАДРО», ТОВ ТБ «СХІД-ЗАПЧАСТИНА», ТОВ ФІРМА «ДУЕТ», ДП «АГРОСПЕЦСЕРВІС» ТОВ «АГРОАВТОІНВЕСТ», ТОВ «ВОЛИНЬАГРОРЕММАШ», ТОВ «ПМТЗ«АГРОПРОМТЕХНІКА», ТОВ «ТК«ПОЛТЕХКОМПЛЕКТ», ТОВ «АВТОРЕМСЕРВІС», ПП «ТРАНСАГРОДИЗЕЛЬ», ТОВ ТФ «АГОРА».

На підтвердження постачання позивачем на користь ВКФ «АГРОМАРІН», ПВРП «МАЗСЕРВІС», ПП «АГРОТЕХПОСТАЧ ПЛЮС», ТОВ «АВТОАДРЕСА», ТОВ «АГРО-ЗАПЧАСТИНИ», ТОВ «ВКФ «АГРОТЕХКОМПЛЕКТ», ТОВ «ЕКСПЕДИТОР», ТОВ ФІРМА «АВАНТЕХТРАНС», ВІННИЦЬКЕ ПВКМП «ЛОТІРОН», ТОВ «ЕКСПЕДИТОР», ТОВ «І-КВАДРО», ТОВ ТБ «СХІД-ЗАПЧАСТИНА», ТОВ ФІРМА «ДУЕТ», ДП «АГРОСПЕЦСЕРВІС» ТОВ «АГРОАВТОІНВЕСТ», ТОВ «ВОЛИНЬАГРОРЕММАШ», ТОВ «ПМТЗ«АГРОПРОМТЕХНІКА», ТОВ «ТК«ПОЛТЕХКОМПЛЕКТ», ТОВ «АВТОРЕМСЕРВІС», ПП «ТРАНСАГРОДИЗЕЛЬ», ТОВ ТФ «АГОРА» товарів позивачем надані відповідні видаткові накладні (т. 3 а.с. 117-250, т. 4 а.с. 1-168)

Факт сплати за придані товари контрагентам позивача - ТОВ "САВАЖ-ТОРГ", ТОВ "МЕРІДІАН ПРОМ", ТОВ "РИНАКТОРС", ТОВ "ХОРАС ГРУП", ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП", ТОВ "ВОРКХОРС", ТОВ "БІЗНЕС СТРАЙК", ТОВ «ЮК КОНСАЛТІНГ ГРУП СЕРВІС», ТОВ «Східний Край» (попередня назва ТОВ «Хладик-Україна», ТОВ «Глобалтрансекспрес»), ТОВ «Трейдмаркетван», ТОВ "РЕЙЛІТ ОПТ", ТОВ "ТОРГПОРТАЛ", ТОВ "ПТО "ТАЛАН" та отримання сплати за придбані у позивача його контрагентами товари підтверджується виписками з банківських рахунків позивача (т. 2 а.с.17-250, т. 3 а.с. 1-116)

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що надсилання товарів здійснювалося за допомогою служб «Нова Пошта» та «Нічний Експрес».

Також, позивачем під час проведення перевірки надавалися письмові пояснення, що станом на 01.01.2016 та 31.12.2018 він залишків товарно-матеріальних цінностей не мав.

Згідно п.п. 14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п.п. 16.1.2. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків і зборів.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція визначена як дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надані суду первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 № 168/704, спричиняли втрату зазначеними документами юридичного статусу первинних документів, судом не виявлено та актом перевірки не встановлено.

Згідно п.п. 14.1.181 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Приписами п.198.1 - 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В силу положень п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, з огляду на зазначені приписи чинного законодавства, підставою для віднесення платником сплачених (нарахованих) сум ПДВ до складу податкового кредиту з податку на додану вартість є факт реального придбання товарів та безпосередній зв`язок витрат на оплату цих товарів з господарською діяльністю платника податків, що передбачає використання у власній господарській діяльності придбаних товарів або ж призначення останніх для такого використання.

Норми п. 201.1, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України встановлюють, що платник податку зобов`язаний в установлені терміни скласти, зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та надати покупцю (за його вимогою), яка є для покупця підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, суми ПДВ, віднесені позивачем до сум податкового кредиту у відповідних звітних періодах, підтверджені податковими накладними, які складені на підставі договорів, видаткових накладних, платіжних документів, відповідають вимогам п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В процесі судового розгляду з боку відповідача не надходило заперечень проти правильності оформлення податкових накладних, на підставі яких позивач скористався правом на формування податкового кредиту. В ході перевірки відповідачем не встановлено наміру у позивача отримати за зазначеними договорами поставки іншого результату, ніж придбання товару, результатів робіт, а в акті перевірки зазначено лише про неможливість інспекторів зробити висновки щодо реальності виконання господарських операцій з контрагентами позивача. Отже, навіть акт перевірки не містить інформації, на підставі якої відповідач застосував до позивача наслідки нереальності укладених ним правочинів.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин суд вважає, що формування податкового кредиту позивачем, як платником ПДВ, при придбанні товарів, а також відображення податкових зобов`язань по операціям з подальшої реалізації таких товарів здійснено відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Відповідно до пп.177.4.1 п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Судом не встановлено доказів відсутності реальності господарських операцій за зазначеними договорами, за правилами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач таких доказів до суду не надав.

Факт придбання товарів та їх використання позивачем у господарській діяльності документально підтверджується первинними бухгалтерськими документами, що були надані як до суду, так і до перевірки, а саме: договорами поставки, податковими накладними, видатковими накладними, виписками по банківських рахунках. Судом не встановлено невідповідності даних, що містять зазначені документи, фактичним обставинам.

На час складання і видачі податкових накладних контрагенти позивача були зареєстровані у встановленому законом порядку, знаходилися на обліку в контролюючому органі, мали статус платників ПДВ, свідоцтва платників ПДВ не були анульовані на момент укладання і вчинення правочинів, докази, що спростовують ці обставини, відповідачем до суду не надано. Відповідачем також не надано належних доказів щодо визнання недійсними у встановленому законом порядку договорів, укладених між позивачем та його контрагентами.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем доведено придбання у його контрагентів, з ТОВ "САВАЖ-ТОРГ", ТОВ "МЕРІДІАН ПРОМ", ТОВ "РИНАКТОРС", ТОВ "ХОРАС ГРУП", ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП", ТОВ "ВОРКХОРС", ТОВ "БІЗНЕС СТРАЙК", ТОВ «ЮК КОНСАЛТІНГ ГРУП СЕРВІС», ТОВ «Східний Край» (попередня назва ТОВ «Хладик-Україна», ТОВ «Глобалтрансекспрес»), ТОВ «Трейдмаркетван», ТОВ "РЕЙЛІТ ОПТ", ТОВ "ТОРГПОРТАЛ", ТОВ "ПТО "ТАЛАН", товарів, які в подальшому використовувалися у власній господарській діяльності, а останніми виконані умови укладених договорів, що підтверджується первинними бухгалтерськими та податковими документами, які, на думку суду, виписані з додержанням вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, п.2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704.

В п.57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі "Булвес" АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року судом зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов`язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов`язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов`язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов`язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов`язань його контрагентами.

Таким чином, позивач не може нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку або допущення порушень податкового законодавства. Такі вимоги, відповідно до зазначеного рішення Європейського суду з прав людини є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Досліджені в ході розгляду справи документи первинного бухгалтерського обліку, які також досліджувались податковим органом під час проведення перевірки позивача, підтверджують здійснення руху активів та зміни у власному капіталі та зобов`язаннях позивача, підтверджують використання придбаних у ТОВ "САВАЖ-ТОРГ", ТОВ "МЕРІДІАН ПРОМ", ТОВ "РИНАКТОРС", ТОВ "ХОРАС ГРУП", ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП", ТОВ "ВОРКХОРС", ТОВ "БІЗНЕС СТРАЙК", ТОВ «ЮК КОНСАЛТІНГ ГРУП СЕРВІС», ТОВ «Східний Край» (попередня назва ТОВ «Хладик-Україна», ТОВ «Глобалтрансекспрес»), ТОВ «Трейдмаркетван», ТОВ "РЕЙЛІТ ОПТ", ТОВ "ТОРГПОРТАЛ", ТОВ "ПТО "ТАЛАН" товарів у власній господарській діяльності, що також свідчить про їх фактичне отримання позивачем.

Одночасно суд зазначає, що висновки податкового органу в акті перевірки № 866/20-40-13-08/ від 19.03.2019 щодо названих вище контрагентів викладені у формі сумніву у можливості виконання оформлених господарських операціях, що свідчить про те, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення, в цій частині, ґрунтуються на припущеннях.

Отже, фактичні обставини об`єктивно засвідчують правомірність нарахування податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу витрат для цілей обрахування податку на доходи фізичних осіб від провадження підприємницької діяльності, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договорів.

Податкова інформація, отримана податковим органом за результатами перевірок контрагентів позивача, не може бути безумовним доказом нереальності господарських операцій позивача з вказаними контрагентами. Така інформація повинна бути перевірена податковим органом на підставі документів бухгалтерського та податкового обліку під час проведення перевірки, що випливає з самої суті планових документальних перевірок.

Крім того, висновок відповідача про завищення позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентами ТОВ "САВАЖ-ТОРГ", ТОВ "МЕРІДІАН ПРОМ", ТОВ "РИНАКТОРС", ТОВ "ХОРАС ГРУП" ґрунтується на встановленні того, що вказані контрагенти не задекларували податкові зобов`язання по операціям з позивачем, що суперечить принципу індивідуальності відповідальності платника податків, тому не є правомірним.

Таким чином, висновки податкового органу про вчинення платником податків порушень податкового законодавства, щодо неправомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість та віднесення відповідних сум до складу витрат для цілей сплати податку на доходи фізичних осіб по взаєморозрахунках з вказаними контрагентами за період, що перевірявся, мають характер припущень та є необґрунтованими, а відтак, не можуть бути покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень.

Вказані обставини не відповідають вимогам до рішення суб`єкта владних повноважень, визначених у ч. 2 ст. 2 КАС України щодо обґрунтованості, тобто їх прийняття з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Така позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 вересня 2019 року по справі №820/9977/13-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з наведеного, обставини справи засвідчують фактичне здійснення господарських операцій фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 з його контрагентами - з ТОВ "САВАЖ-ТОРГ", ТОВ "МЕРІДІАН ПРОМ", ТОВ "РИНАКТОРС", ТОВ "ХОРАС ГРУП", ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП", ТОВ "ВОРКХОРС", ТОВ "БІЗНЕС СТРАЙК", ТОВ «ЮК КОНСАЛТІНГ ГРУП СЕРВІС», ТОВ «Східний Край» (попередня назва ТОВ «Хладик-Україна», ТОВ «Глобалтрансекспрес»), ТОВ «Трейдмаркетван», ТОВ "РЕЙЛІТ ОПТ", ТОВ "ТОРГПОРТАЛ", ТОВ "ПТО "ТАЛАН" на підставі укладених договорів та правомірність віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ та до складу витрат відповідно до первинних бухгалтерських документів та податкових накладних, які виписані на виконання умов договірних відносин з вказаними підприємствами, а також правомірність формування податкових зобов`язань з подальшого руху придбаних у зазначених контрагентів товарів до таких контрагентів позивача, як ВКФ «АГРОМАРІН», ПВРП «МАЗСЕРВІС», ПП «АГРОТЕХПОСТАЧ ПЛЮС», ТОВ «АВТОАДРЕСА», ТОВ «АГРО-ЗАПЧАСТИНИ», ТОВ «ВКФ «АГРОТЕХКОМПЛЕКТ», ТОВ «ЕКСПЕДИТОР», ТОВ ФІРМА «АВАНТЕХТРАНС», ВІННИЦЬКЕ ПВКМП «ЛОТІРОН», ТОВ «ЕКСПЕДИТОР», ТОВ «І-КВАДРО», ТОВ ТБ «СХІД-ЗАПЧАСТИНА», ТОВ ФІРМА «ДУЕТ», ДП «АГРОСПЕЦСЕРВІС» ТОВ «АГРОАВТОІНВЕСТ», ТОВ «ВОЛИНЬАГРОРЕММАШ», ТОВ «ПМТЗ«АГРОПРОМТЕХНІКА», ТОВ «ТК«ПОЛТЕХКОМПЛЕКТ», ТОВ «АВТОРЕМСЕРВІС», ПП «ТРАНСАГРОДИЗЕЛЬ», ТОВ ТФ «АГОРА».

З огляду на наведене, при розгляді цієї справи спростовано висновки податкового органу про: - заниження податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 398466,85 грн (в т.ч. за 2016 рік на суму 181598,95 грн, за 2017 рік на суму 119945,43 грн, за 2018 рік на суму 96922,47 грн), - завищення суми податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 442741,00 грн, в т.ч. за 216 рік на суму 201777,00 грн, за 2017 рік на суму 133272,00 грн, за 2018 рік на суму 107692,00 грн, та завищення податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 466138 грн (в т.ч. за 2016 рік на суму 212583 грн, за 2017 рік на суму 212583 грн, за 2018 рік на суму 140187,00 грн.)

Таким чином, позовні вимоги в частині скасування спірних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Харківській області №6 від 15.04.2019, №6 від 15.04.2019 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо винесення податковим органом податкового повідомлення-рішення № 6 від 15.04.2019, вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 15.05.2019, рішення № 6 від 15.04.2019, суд зазначає що єдиною підставою їх винесення було встановлення такого порушення, як заниження податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 398466,85 грн (в т.ч. за 2016 рік на суму 181598,95 грн, за 2017 рік на суму 119945,43 грн, за 2018 рік на суму 96922,47 грн).

Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

Згідно з п. ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, зокрема тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 163.1.1 п 163.1 ст 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з п. 164.1. ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

З аналізу зазначених норм суд зазначає, що базою для нарахування сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування військового збору є чистий оподатковуваний дохід.

Оскільки в ході проведення перевірки відповідачем безпідставно обраховано позивачу суму заниження його доходів, останньому на вказану базу також безпідставно донараховані суми єдиного внеску та військового збору із застосуванням відповідних штрафних санкцій.

Отже, фактично позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення № 6 від 15.04.2019, вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 15.05.2019, рішення № 6 від 15.04.2019 є похідними від позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення №6 від 15.04.2019, тому також підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 ПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 6 від 15.04.2019.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №6 від 15.04.2019.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №6 від 15.04.2019.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 15.05.2019.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 6 від 15.04.2019.

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )у розмірі 12867,97 грн (дванадцять тисяч вісімсот шістдесят сім гривень 97 копійок).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2019 року.

Суддя Білова О.В.