Справа № 140/3571/19
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову без розгляду

06 грудня 2019 року ЛуцькСправа № 140/3571/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву Приватного акціонерного товариства ТЕРЕМНО ХЛІБ про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

05.12.2019 року Приватне акціонерне товариство ТЕРЕМНО ХЛІБ (далі ПрАТ ТЕРЕМНО ХЛІБ, заявник) до подання позовної заяви звернулося в суд із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 04 грудня 2019 року в частині, що стосується ПрАТ ТЕРЕМНО ХЛІБ до набрання рішенням суду законної сили, та заборони до набрання рішенням законної сили будь-кому, в тому числі Виконавчому комітету Луцької міської ради, його структурним підрозділам та виконавчим органам, в тому числі, але не виключно Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, вживати будь-які заходи, спрямовані на демонтаж тимчасових споруд Приватного акціонерного товариства ТЕРЕМНО ХЛІБ, а саме кіосків, торгівельних павільйонів, розташованих за адресами: м. Луцьк, вул. Ветеранів, 11Б; м. Луцьк, просп. Відродження, 10; м. Луцьк, просп. Відродження, 26; м. Луцьк, вул. Гордіюк, 35; м. Луцьк, вул. Ковельська, 8; м. Луцьк, вул. Конякіна, 14А; м. Луцьк, вул. Кравчука, 28; м. Луцьк, просп. Перемоги, 5; м. Луцьк, просп. Соборності, 32; м. Луцьк, просп. Соборності, 37.

В обґрунтування заяви ПрАТ ТЕРЕМНО ХЛІБ зазначає, що 04 грудня 2019 року Виконавчим комітетом Луцької міської ради було прийнято рішення про демонтаж належних ПрАТ ТЕРЕМНО ХЛІБ тимчасових споруд (кіосків та торгівельних павільйонів), що розташовані за вищенаведеними адресами. Про наявність вказаного рішення заявник дізнався 05 грудня 2019 року з офіційного сайту Луцької міської ради, однак станом на час подання цієї заяви згадане рішення не отримав. Разом з тим, повідомляє, що до цього часу вживав і продовжує вживати заходів щодо переоформлення документації на належні йому на праві приватної власності тимчасові споруди, зі змістом рішення не знайомий, та не був присутній під час його прийняття Виконавчим комітетом Луцької міської ради. Сподівається на те, що процедура погодження документації на розміщення тимчасових споруд, яка триває з 2017 року, дійде свого логічного завершення у вигляді прийняття рішень про погодження їх розміщення.

Враховуючи наведені обставини, а також той факт, що заявника не було повідомлено про прийняте рішення, його зміст невідомий товариству, а його виконання може призвести до пошкодження майна заявника, та, як наслідок завдасть значних матеріальних збитків, існують об`єктивні підстави, які обумовлюють необхідність застосування заходів забезпечення адміністративного позову до його подання. При цьому, незастосування заходів забезпечення позову може унеможливити подальше поновлення прав заявника та призвести до настання шкоди майну товариства.

Після одержання заяви про забезпечення позову, суд з`ясовує, чи вона відповідає вимогам, передбаченим статтею 152 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Частиною першою статті 153 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається, зокрема, до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Водночас, частиною третьою статті 152 КАС України визначено, що у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавцем визначено чіткі підстави, за наявності яких допустимо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із системного аналізу вимог наведених статей вбачається, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

В свою чергу, у статті 152 КАС України закріплено обов`язкові вимоги до заяви про забезпечення позову, які в повній мірі кореспондуються з чітко визначеними законодавцем підставами, за наявності яких допустимо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Так, заява про вжиття заходів забезпечення позову окрім найменування суду та сторін повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, що в свою чергу дає змогу суду перевірити відповідність виду заходу забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам.

Таким чином, оцінюючи в сукупності вищенаведене та наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову подана без дотримання вимог статті 152 КАС України.

Зокрема, заявником не зазначено предмета позову, на забезпечення якого подано цю заяву. У заяві ПрАТ ТЕРЕМНО ХЛІБ посилається лише на прийняття 04 грудня 2019 року Виконавчим комітетом Луцької міської ради рішення про демонтаж належних заявнику ПрАТ ТЕРЕМНО ХЛІБ тимчасових споруд (кіосків та торгівельних павільйонів), при цьому, відсутні реквізити цього рішення. До того ж, заявнику невідомий його зміст, оскільки товариство на час написання цієї заяви його не отримало, та, відповідно, не додало до заяви про забезпечення позову. При цьому, заявником не наведено очевидних ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд наголошує, що висновки про очевидність ознак протиправності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень можуть бути зроблені лише на підставі дослідження поданих заявником доказів під час судового розгляду його заяви.

Крім того, заявник просить вжити кілька заходів забезпечення позову, а саме шляхом зупинення дії наведеного рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 04 грудня 2019 року та заборони будь-кому, в тому числі і Виконавчому комітету Луцької міської ради та його структурним підрозділам та виконавчим органам, зокрема, Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, вживати будь-які заходи, спрямовані на демонтаж тимчасових споруд ПрАТ ТЕРЕМНО ХЛІБ. Разом з тим, заявник не зазначив обґрунтувань необхідності застосування одночасно кількох заходів забезпечення позову, які належать застосувати.

Вищенаведене унеможливлює розгляд судом заяви про забезпечення позову.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам статті 152 КАС України.

Частиною сьомою статті 154 КАС України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу. Оскільки судом встановлено, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, тому така заява підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Керуючись статтями 150-154, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства ТЕРЕМНО ХЛІБ про забезпечення позову до подання позовної заяви повернути заявнику без розгляду.

Копію ухвали разом із заявою про забезпечення позову та доданими до неї документами надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.Д. Ковальчук