Справа № 487/6138/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 487/6138/19
Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Косцової І.П., Танасогло Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2019 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту ухвали 16.08.2019р.) про передачу за підсудністю до Миколаївського окружного адміністративного суду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

12.08.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м.Миколаєва із адміністративним позовом, в якому просила суд:

- поновити її реальний трудовий стаж, відповідно до записів у трудовій книжці та інших документів, які протиправно проігнорував інспектор Управління ПФУ в Заводському районі м. Миколаєва при призначенні пенсійних виплат, які складали відповідно його розрахунків 28 років 09 місяців 27 днів, без врахування реальних записів у трудовій книжці «№13 прийнята на роботу 29.09.2000 року і №15 звільнена з роботи по ст.36 КЗпП України 27.06.2003 року», чим умисно зменшив трудовий стаж на 2 роки 04 місяці 27 днів;

- поновити втрачену частину виплати з урахуванням п.3 постанови КМУ від 20.02.2019 року №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», яким встановлено одноразову доплату до пенсії особам, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого на 01.01.2019 року та збільшеного на коефіцієнт 1,61.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2019 року матеріали адміністративної справи №487/6138/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 передано за підсудністю до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду 1-ї інстанції від 16.08.2019 року, ОСОБА_1 02.09.2019 року подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, просила скасувати цю ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.08.2019 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2019 року відкрито апеляційне провадження по даній справі №487/6138/19 та витребувано її з суду 1-ї інстанції.

Разом з тим, в цей самий період ухвалою судді Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Далі, на виконання ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2019 року Миколаївським окружним адміністративним судом 11.10.2019 року надіслано до суду апеляційної інстанції справу №487/6138/19.

Згідно із п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оскаржувану ухвалу суду 1-ї інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, постановляючи ухвалу про передачу даної справи за підсудністю, суд 1-ї інстанції, посилаючись на приписи ст.20 КАС України, виходив з того, що заявлені позивачем позовні вимоги, які слід розглядати саме в окружному адміністративному суді.

Колегія суддів, уважно дослідивши матеріали справи, цілком погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції, з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту приписів ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Дійсно, у відповідності до вимог ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно встановлених КАС України процесуальних норм, адміністративні справи розглядаються адміністративними судами за правилами предметної, інстанційної та територіальної підсудності.

Так, як вбачається зі змісту положень ч.1 ст.20 діючого КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: - оскарження рішень, дій чи бездіяльності ДВК, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; - уточнення списків виборців; - оскарження дій чи бездіяльності ЗМІ, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових осіб та інш., що порушують законодавство про вибори та референдум; - оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: - примусового повернення в країну походження або 3-ю країну іноземців та осіб без громадянства; - примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі країни; - затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України; - продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України; - затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; - затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених п.п.1-3 ч.1 цієї статті.

Частиною ж 2 ст.20 КАС України, в свою чергу, передбачено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, окрім визначених ч.1 цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи та змісту самого адміністративного позову, позич ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м.Миколаєва із адміністративним позовом до Управління ПФУ в Заводському районі м.Миколаєва, в якому фактично просила поновити її порушені соціальні права щодо призначення пенсійних виплат з урахуванням не всього відпрацьованого нею стажу роботи.

Разом з тим, як вже зазначалося вище, зі змісту вищевказаних процесуальних положень КАС України вбачається, що усі справи, пов`язані з оскарженням фізичною особою індивідуальних актів, рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, яким є Управління ПФУ в Заводському районі м. Миколаєва, предметно підсудні виключно окружним адміністративним судам, т.б. в даному конкретному випадку Миколаївському окружному адміністративному суду.

Отже, враховуючи вищезазначені норми діючого процесуального законодавства, особу відповідача та заявлені позовні вимоги, судова колегія доходить д аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про те, що дана справа дійсно підсудна Миколаївському окружному адміністративному суду.

До того ж, суд 2-ї інстанції також звертає увагу й на те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.20, 308, 311, 315, 316, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06.12.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.О. Косцова

Т.М. Танасогло