Справа № 500/1537/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11183/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року у справі № 500/1537/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області про скасування приписів,-

суддя в 1-й інстанції Мартиць О.І.,

час ухвалення рішення 11.09.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 16.09.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

02 липня 2019 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області про скасування припису від 21.06.2019 №С-21.06/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та припис від 21.06.2019 №С-21.06/2 про зупинення підготовчих та будівельних робіт.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.06.2019 головними інспекторами будівельного нагляду інспекційного відділу управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області Макогін Богданом Борисовичем та Гудь Володимиром Івановичем проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (позапланову перевірку), а саме: перевірено дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті "Будівництво житлового будинку" за адресою: АДРЕСА_1 ., АДРЕСА_1 -н АДРЕСА_2 Петриків АДРЕСА_3 , 186.

За результатом даної перевірки складено акт від 21.06.2019 №ТФ-21.06/1, а також винесено припис №С-21.06/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та припис №С-21.06/2 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які вважає незаконними.

Так, заперечуючи виявлені порушення щодо проведення будівельних робіт з самочинного будівництва багатоквартирного будинку, а саме, що цей об`єкт: - будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети (цільове призначення земельної ділянки на якій будується об`єкт - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)); - будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та без належно затвердженого проекту, зазначає будівництво, зазначеного у документах, будинку було розпочато позивачем після реєстрації Повідомлення про початок виконання будівельних робіт (реєстрацію здійснено 28.09.2017 за №ТП73). Будівництво здійснено відповідно до будівельного паспорту, виданого відділом містобудування та архітектури Тернопільської райдержадміністрації 03.08.2017.

Після завершення будівництва будинку позивачем подано відповідачу декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, яка зареєстрована останнім 21.09.2018 за №ТП77. 28.09.2018 державним реєстратором Тернопільської районної державної адміністрації Захарків І.Ю. зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 право власності на вказаний житловий будинок.

Пізніше зазначений житловий будинок було поділено на 4 окремі об`єкти - квартири, з внесенням запису про право власності на них у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, які на даний час відчужені на користь інших осіб за договорами купівлі-продажу.

Таким чином, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 області збудований у порядку визначеному законодавством, прийнятий в експлуатацію, на нього оформлено право власності, здійснено його поділ на квартири з реєстрацією на них права власності.

Разом з тим, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. А відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року у справі № 500/1537/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим через допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції надав оцінку декларації про готовність до експлуатації об`єкта та зробив висновок про невідповідність її обставинам, однак остання не є предметом оскарження, і на момент розгляду справи не оскаржена та не скасована, як і не скасована реєстрація цієї декларації.

Разом з тим, суд першої інстанції не спростував обставини, які є підставою позову, а саме те, що житловий будинок у порядку визначеному законом збудований, прийнятий у експлуатацію, на нього оформлено право власності та здійснено його поділ на квартири з реєстрацією на них права власності.

Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року у справі № 500/1537/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області діяло у спосіб, що визначений законодавством України та у межах своїх повноважень, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, неправильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 21.06.2019 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області надійшла заява ОСОБА_2 , мешканки с. Петриків вул. Січових Стрільців АДРЕСА_1 з проханням провести перевірку законності будівництва житлового будинку по АДРЕСА_3 , замовник ОСОБА_1 , яка зареєстрована за №40-1019-112-Т. (арк.спр.36)

За вказаним зверненням гр. ОСОБА_2 від 21.06.2019, пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 відповідачем видано направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 21.06.2019 №Я-2106/1 для здійснення позапланової перевірки на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_3 щодо дотримання суб`єктом містобудування ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на підставі наказу (розпорядження) Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.09.2015 №976. (арк.спр.6)

21.06.2019 було складено акт №ТФ-21.06/1 за результатами перевірки проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, яким встановлено порушення п.1 ч.1 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", п.13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13.04.2011, а саме за вказаною адресою проводяться будівельні роботи з самочинного будівництва багатоквартирного житлового будинку, який будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети (цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та без належно затвердженого проекту. (арк.спр.7-17)

Уповноважена особа позивача ОСОБА_3 з актом перевірки категорично не згідний і додав пояснення на окремому аркуші, де вказав, що будинок зданий в експлуатацію у визначеному порядку ще в 2018 році, право власності на нього зареєстровано, а після цього зробили розподіл по поверхах і зареєстрували як окремі квартири. На його думку згідно реєстраційних документів зроблено все згідно закону.(арк.спр.18)

21.06.2019 відповідачем відповідно до ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 видано ОСОБА_1 припис №С-21.06/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким зобов`язано в термін до 21.08.2019 об`єкт будівництва привести до вимог чинного законодавства шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту. (арк.спр.19)

Також 21.06.2019 видано припис №С-21.06/2 про зупинення підготовчих та будівельних робіт на зазначеному об`єкті будівництва з 21.06.2019. (арк.спр.20).

24.06.2019 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою (вх.№40-1019-114-П) про скасування акту перевірки та приписів від 21.06.2019, так як вважає, що вони сформовані незаконно та інформація в них не відповідає дійсності. (арк.спр.21)

При цьому посилається на повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта за №ТП73 від 28.09.2017 (арк.спр.21) і декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта (арк.спр.24-25) та стверджує, що будівельні роботи завершені в 2018 році і будинок зареєстровано в реєстраційній службі.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.09.2018 житловий будинок АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . (арк.спр.26)

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.07.2017 земельна ділянка площею 0,0389 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить позивачу на праві приватної власності. (арк.спр.27).

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку дій відповідача щодо відповідності вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Положеннями частини 5 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що органи державного архітектурно-будівельного контролю здійснюють контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт.

За змістом статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

В процесі такого контролю відповідні органи наділені повноваженнями, зокрема, реєструвати або повертати на доопрацювання декларацію про початок будівельних робіт (стаття З6 Закону, в редакції, чинній станом на початок будівництва), реєструвати або повертати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації (стаття 39 Закону).

Згідно з пунктом 1 Положення про державну архітектурно-будівельну інспекцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294 (далі - Положення), ДАБІ є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до пункту 3 цього Положення основними завданнями ДАБІ є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема, здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.

Відповідно до частин 1, 4 та 6 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I-III категорій складності та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (частина 5 статті 39 Закону).

Відповідно до частини 9 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою, серед іншого, для оформлення права власності на нього.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів".

У матеріалах справи наявне повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта за №ТП73 від 28.09.2017 (арк.спр.21) і декларація про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта (арк.спр.24-25). Крім того, апелянт стверджує, що будівельні роботи завершені в 2018 році і будинок зареєстровано в реєстраційній службі.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.09.2018 житловий будинок АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . (арк.спр.26)

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.07.2017 земельна ділянка площею 0,0389 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить позивачу на праві приватної власності. (арк.спр.27).

Однак відповідачем 21.06.2019 видано припис №С-21.06/2 про зупинення підготовчих та будівельних робіт на зазначеному об`єкті будівництва з 21.06.2019. (арк.спр.20).

Зі змісту положень статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку № 553 вбачається, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватися лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт.

Тобто за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва.

Виключенням із цього загального правила є виявлення факту самочинного будівництва у зв`язку з чим, такі перевірки можуть стосуватися й збудованого об`єкту.

Разом з тим, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. А відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 916/1986/18, від 19 вересня 2018 року у справі № 804/1510/16 та від 02 жовтня 2018 року у справі № 465/1461/16-а.

Таким чином, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпала свою дію фактом виконання, в зв`язку з чим, оскаржуваною у справі декларацією будь-які права або охоронювані законні інтереси позивача не порушуються, а скасування реєстрації такої декларації не буде нести будь-яких правових наслідків. Сам факт реєстрації такої декларації та отримання свідоцтва на право власності на підставі неї виключає можливість віднесення спірного об`єкту нерухомого майна до самочинного в силу його узаконення, в зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про законність проведення позапланової перевірки щодо зазначеного об`єкту нерухомого майна є помилковим.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року у справі № 500/1537/19 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги - задовольнити.

Скасувати припис Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області від 21.06.2019 №С-21.06/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Скасувати припис Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області від 21.06.2019 №С-21.06/2 про зупинення підготовчих та будівельних робіт.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області () на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 05.12.2019 року