Справа № 640/4812/19
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 грудня 2019 року № 640/4812/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доКиївської міської митниці ДФС
про визнання протиправними та скасування: рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-а, код ЄДР: 39422888), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати:

рішення про коригування митної вартості товарів від 21.02.2019 №/2019/000041/2;

картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.02.2019 №/2019/00499.

Позиція позивача.

Позивач зазначає, що у період 21 та 22 лютого 2019 здійснювала митне оформлення придбаного нею в Німеччині автомобіля Skoda Octavia.

За участі декларанта ТОВ «ТК ІНВЕСТ Україна» до митного органу було подано документи, які підтверджують придбання автомобіля та його митну вартість. Було подано рахунок фактуру, акт про проведення огляду, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, висновок експертизи про вартість, договір про надання брокерського обслуговування, експортну декларацію країни походження та інші необхідні документи.

Однак, 21.02.2019 було отримано відмову у прийнятті декларації на підставі п. 6 ст. 54 та ст. 256 МК України у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості.

У позові зазначається, що згідно з рішенням про коригування митної вартості відповідачем встановлено митну вартість в розмірі 8440 Євро, що перевищує договірну ціну вдвічі.

Позивач не погоджується з таким рішенням та зазначає, що положеннями ст. 52, 53 МК України визначено порядок заявлення митної вартості та перелік документів, що подається у зв`язку з цим.

Позивач зазначає, що у разі якщо подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

У даному випадку, як зазначає позивач, у рішення про коригування митної вартості зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була сплачена або підлягає сплаті, зокрема: не надано платіжні документи, які містять відомості щодо транспортного засобу, які можна ідентифікувати з ТЗ.

При цьому, зазначається у позові, згідно оскаржуваного рішення спрацювала система управління ризиками, якою були згенеровано критерії ризику - контроль визначення митної вартості товарів, витребування документів, що підтверджують митну вартість товару, - вартість ТЗ нижча наявної цінової інформації, отриманої у т.ч. із зовнішніх джерел. Митна вартість за VIN-кодом TMBJG7NE1E0131975, валюта EUR, вартість 8439,00.

Декларанту запропоновано надати: банківські платіжні документи, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Однак, як зазначено у рішенні про коригування митної вартості, декларантом не подано додаткових документів, відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Митна вартість визначена за правилами резервного методу.

Між тим, позивач звертає увагу на визначені у ч. 3 ст. 53 МК України конкретні випадки витребування додаткових документів та за твердженням позивачу наданих позивачем документах не має жодних розбіжностей, ціна підтверджена оцінкою, платіжним документом на суму 4570 Євро, експортною декларацією, рахунком, актом огляду, що підтверджує наявність пошкоджень автомобіля, які суттєво впливають на його вартість.

З урахуванням наведеного, зазначає позивач, підтверджується хибність висновків відповідача про необхідність коригування визначеної позивачем митної вартості, оскільки декларантом надано всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України.

Відтак, позивач просить задовольнити позов.

Позиція відповідача.

У відзиві (а.с. 114) відповідач просив відмовити у задоволенні позову, наполягаючи на законності та обґрунтованості оскаржуваних рішень.

Крім іншого, звертає увагу (а.с. 115), що при визначенні митної вартості до ціни додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів.

Так, митниця зазначає, що 21.02.2019 до відділу митного оформлення митного поста «Західний» Київської міської митниці ДФС було подано МД № UA100010/2019/320225 з метою здійснення митного оформлення вищезгаданого автомобіля, номер шасі/кузова - НОМЕР_2 , рік випуску 2014, модельний рік 2014, виробник Skoda Auto AS.

Митна вартість заявлена за основним методом - за ціною договору.

За твердженням відповідача, під час проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товару встановлено, що документи не містять відомостей, що підтверджують вартість транспортування, страхування, не надано банківські документи, що стосуються товару, що підтверджується гр. 44 МД та гр. 18 рішення про коригування, транспортні документи щодо переміщення товару. Всі документи подані без перекладу, що є порушенням ст. 254 МК України. Не надано документи, що підтверджують витрати на брокерські послуги. До МД надано експортну декларацію, проте, без ціни на транспортний засіб, дати проведення митного оформлення, відміток митних органів країни експортера.

Запропоновано надати: банківські платіжні документи, рахунки щодо здійснення платежів третім особам на користь продавця, транспортні (перевізні) документи, про вартість перевезення, інші документи.

Джерело інформації, яким користувався митний орган - вартість офіційного довідника ринку Європи SCHWACKE - 8440 Євро. Вказана база даних використовується європейськими країнами, зокрема, банками, державними установами, автодилерами. Інформація формується, зокрема, від автовиробників, автодилерів з урахуванням аналізу ринку (відповідної країни). База даних формує оцінку автомобіля (відповідного автомобіля) враховуючи дату випуску, фактичний пробіг, комплектацію, ринок попиту.

При цьому, каталог (база) формує ціну продажу саме запитуваного автомобіля за номером кузову з конкретною комплектацією та з урахуванням віку, пробігу, інших особливостей. ДФС України є розпорядником каталогу програми SCHWACKE.

Відповідач звертає увагу, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунок митної вартості, обрано метод визначення митної вартості товару. Натомість, митний орган повинен довести обґрунтованість сумнівів.

Відповідач звертає увагу, що рішення про коригування митної вартості (а.с. 144) враховує акт огляду та наявні пошкодження, а також експертний висновок. що підтверджується змістом рішення.

З урахуванням наведеного, відповідач вважає рішення про коригування митної вартості законним та обґрунтованим.

Відповідач додатково звертає увагу, що до матеріалів справи надано документи іноземною мовою без перекладу.

Також звертає увагу, що за законодавством Німеччини потрібно мати документи, які є обов`язковими для кожного, хто планує придбати ТЗ, а саме: договір купівлі/продажу, документи на право власності та управління ТЗ, документ про проходження техогляду, експортна декларація, страховий поліс, червоні та жовті транзитні номери, транспортний податок - на виїзні транзитні номери у вартість яких входить ПДВ.

Відповідач зазначає, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ (а.с. 120) першим власником зазначено Wisad gebaudetechnik Hessen Gmbh@ Co.KG, другий - ОСОБА_1. Дата видачі документу - перша 14.02.2014, друга - 12.02.2019.

Однак, згідно рахунку-фактури № 054-19 від 12.02.2019 авто придбано S.B.Automobile e.K., яка є посередником, проте позивачем договору з третіми особами до митного органу не надано.

Також, має бути договір купівлі/продажу, який має назву Kaufvertrag, який до митного оформлення не подавався. Вказаний договір підтверджує передачу ТЗ у власність за певну ціну, із зазначенням реквізитів продавця та покупця, зазначатися марка, вид, модель, він-код, комплектація та сума товару. Такий договір скріплюється підписом і печаткою продавця.

Не подавався і документ про проходження техогляду, який не подавався, як і страховий поліс (а.с. 120).

Відтак, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Встановлені судом обставини.

Так, сторонами не заперечується факт звернення до митниці та проведення вищезгаданих процедур.

До матеріалів справи надано МД, яка була подано позивачем до митного оформлення (а.с. 131). Крім іншого, зазначається що автомобіль був у використанні, має пошкодження. Ціну виставлено у розмірі 4570 Євро.

З графи 14 вбачається наявність відомостей про подання документів (дати, номери).

Зокрема, на зворотному боці рішення про коригування митної вартості (а.с. 144) зазначені вищенаведені висновки і відомості митниці щодо необхідності наявності відомостей та документів.

З матеріалів справи вбачається, що процедуру консультацій проведено. Наявна заява позивача про відсутність станом на 21.02.2019 додаткових документів.

З огляду на ненадання документів та інформації прийнято оскаржуване рішення та картку відмови (а.с. 145). У рішення зазначено причини незастосування попередніх, до резервного, методів визначення митної вартості, митну вартість скориговано до 8440 Євро.

Вирішуючи з урахуванням наведеного спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (ч. 8 ст. 264 МК України).

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість застосовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки (ст. 50 МК України).

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (ч. 1 ст. 51 МКУ).

Згідно із ч. 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч. 1 ст. 52 МКУ).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Водночас, митниця зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ).

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості (п.. п. 2. Ч. 5 ст. 54 МКУ).

У свою чергу, слід додати, що згідно з положеннями глави 9 МК України, зокрема, згідно з ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні, зокрема: ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3 ст. 57 МК України).

Відповідно ч. 4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з ч. 5. ст. 58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до п. 5 ч. 10 цієї статті 58 МК України "Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)" при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

У взаємозв`язку з наведеним, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

В контексті останнього, суд звертає увагу, що за загальним правилом вказані документи подаються у перекладі з іноземної на українську мову, що є вимогою ч. 1 ст. 254 МК України.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Крім того, частиною 6 ст. 377 МК України передбачено, що транспортні засоби, що були зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземних держав і ввозяться в Україну для вільного обігу, повинні бути зняті з обліку в цих органах.

Порядок митного контролю і митного оформлення транспортних засобів, що ввозяться громадянами для вільного обігу на митній території України, визначено Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за № 1428/11708 (надалі - Правила), та застосовується в частині, що не суперечить МК України.

Згідно із положеннями розділу III Правил для випуску транспортних засобів у вільний обіг громадянин повинен надати органу доходів і зборів документи: що підтверджують право власності на транспортний засіб, що підтверджують зняття цього транспортного засобу з обліку в іншій країні, що підтверджують його вартість, технічні характеристики автомобіля (техпаспорт), митну декларацію за формою, встановленою Постановою № 450.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У даному випадку, дослідивши наявні у справі документи, суд звертає увагу, що серед переліку документів, які були подані до митниці та надані митницею до матеріалів справи, надані документи складені іноземною мовою (а.с. 133-138), з яких неможливо встановити вихідні дані, необхідні для перевірки правильності визначення складових митної вартості, заявлених у МД, а надані позивачем під час митного оформлення документи мали розбіжності та неузгодженості, зазначені митницею, що об`єктивно зумовлювало виникнення у митного органу обґрунтованого сумнівів щодо правильності визначення позивачем митної вартості.

Так, крім того, що до митного оформлення та до МД були надані документи без перекладу з іноземної мови, які за твердженням позивача складені у Німеччині, позивач в контексті вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, не навів будь-якого спростування та твердження відповідача відносно того, що до МД надано експортну декларацію, проте, без ціни на транспортний засіб, дати проведення митного оформлення, відміток митних органів країни експортера.

Враховуючи те, що обов`язок доведення правильності визначення митної вартості лежить на декларанті, що зумовлюється вимогами ч. 1 ст. 51, ч. 2 ст. 52 МК України, позивачем, між тим, враховуючи наведені відповідачем вимоги щодо оформлення продажу ТЗ у Німеччині, не навів доводів на спростування доводів відповідача відносно того, що рахунок-фактура оформлений із посередником S.B.Automobile e.K., у той же час, - першим власником зазначено Wisad gebaudetechnik Hessen Gmbh@ Co.KG, другий - ОСОБА_1, та позивачем не надано документів за взаємовідносинами з посередником. Позивач також жодним чином не спростовано відсутність договору Kaufvertrag, який, як зазначено вище підтверджує передачу ТЗ у власність за певну ціну та скріплюється підписом і печаткою продавця. Не надано позивачем і будь-яких документів щодо страхування, проходження техогляду, транспортних витрат.

Наведене у сукупності зумовлювало виникнення у митниці обґрунтованого сумніву щодо дійсних складових митної вартості та, відповідно, зумовлювало необхідність витребування додаткових документів, які позивачем не були надані, що у свою чергу зумовлювало право митниці прийняти рішення про коригування митної вартості.

У даному випадку вказане рішення прийнято з урахуванням даних SCHWACKE.

У постанові Верховного Суду від 23 липня 2019 року у справі № 1140/3242/18 зроблено висновок про правомірність застосування відомостей системи SCHWACKE.

При цьому, відповідачем проведено консультації та наведено підстави та обґрунтування незастосування попередніх, до резервного, методів визначення митної вартості товарів та позивачем не наведено жодних доводів, які б спростовували визнання митної вартості за резервним методом.

Слід додати, що у цьому випадку митницею враховувались обставини того, що ТЗ має пошкодження, відомості про що містяться в МД, рішенні про коригування, акті огляду, експертному висновку, що вказує на врахування цих обставин при визначення митної вартості за резервним методом, де застосовувались відомості щодо конкретного автомобіля.

Водночас, суд враховує, що надані вже під час розгляду справи фотокопії перекладів (а.с. 23, 25, 57, 58, 60, 63, 86) які не датовані та не засвідчені перекладачем, відсутні відомості про перекладачів (місцезнаходження, відомості про освіту), а відтак, не можуть вважатися підтвердженням їх подання під час митного оформлення, що не спростовано позивачем та не доведено зворотне в порядку вимог ч. 1 ст. 51, ч. 2 ст. 52 МК України.

Що стосується висновку експерта (а.с. 139) як підстави для визначення митної вартості, слід зазначити, що виходячи з вищевикладених положень митного законодавства, компетентним органом, який має повноваження щодо коригування митної вартості, є митний орган, висновок експерта у даних відносинах не є визначальним.

У зв`язку з цим та з урахуванням приписів ч. 2. ст. 58 МК України є цілком правомірним та обґрунтованим невизнання митницею заявленої позивачем за першим методом митної вартості товару та застосування, за відсутності підтверджених відомостей для застосування інших методів, наявної у митного органу цінової інформації відповідно до положень ст. 64 МК України ("Резервний метод").

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У той же час, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В даному випадку, як приходить до висновку суд, враховуючи вищенаведене у сукупності, спірне рішення (про коригування митної вартості) є законним та обґрунтованим, вірним по суті. Наведені позивачем доводи та надані позивачем матеріали не спростовують наведеного та не доводять зворотного, а отже підстав для скасування зазначеного рішення не має та у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Враховуючи наведене та, як наслідок, суд також не вбачає підстав для задоволення позову в частині скасування картки відмови.

Відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, у зв`язку з чим та враховуючи положення ст. 139 КАС України судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись положеннями статей 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 ) - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін