Справа № 160/9098/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2019 року Справа № 160/9098/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Дудко Ю.С.
представника позивача - Чіняєвої О.М.
представника відповідача - Ковальової Ю.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадженні з повідомленням (викликом) учасників справи у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-
18.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпропетровської митниці ДФС, в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/200107/2, прийняте відповідачем 19.06.2019.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 18.06.2019 відповідачу для митного оформлення в режимі імпорту придбаного позивачем в Республіці Польща автомобіля «Renault Laguna», 2011 р.в., кузов № НОМЕР_1 (показник одометра на момент переміщення через митний кордон України - 234 593 км) подана митна декларація №UA110150/2019/226812 із зазначенням наступних складових митної вартості: ціна товару - 6 100 злотих, транспортні витрати - 100 євро. Однак, 19.06.2019 відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/200107/2, за яким митна вартість збільшена до 14 907, 20 злотих із застосуванням резервного методу визначення митної вартості (ст. 64 Митного кодексу України).
Позивач вважає, що вказане рішення відповідачем прийняте з очевидними порушеннями вимог Митного кодексу України, через що є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 20.09.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху із встановленим строком для усунення недоліків.
02.10.2019 позивачем на виконання вимог ухвали суду від 20.09.2019 було усунуті недоліки адміністративного позову.
Ухвалою суду від 03.10.2019 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
24.10.2019 до суду від представника Дніпропетровської митниці ДФС надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні.
В обгрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив, що відповідно до відомостей про транспортні витрати згідно наданої до митного оформлення ЕМД громадянина ОСОБА_1 вказано, що на доставлення товару декларантом понесено витрати у розмірі 100 євро, однак документально зазначена вартість доставки не підтверджена. Таким чином, позивачем не підтверджено транспортні витрати на доставку автотранспортного засобу. Окрім того, наданий до митного оформлення рахунок від 05.06.2019 № 35/ok/2019 містить умови поставки EXW. Згідно міжнародних правил «Інкотермс» умови EXW (Франко завод) означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки щодо поставки, коли він надає товар/транспортний засіб у розпорядження покупця на своєму підприємстві або іншому вказаному місці. Згідно митної декларації країни відправлення від 05.06.2019 № 19 PL402010E0630040 декларантом виступає особа «P. ОСОБА_2 . Holted» (можлива помилка в назві підприємства по причині якості сканованого документа, що надано до митного контролю), що свідчить про наявність договору про посередницькі/брокерські послуги. Документи (договори, рахунки на оплату послуг, документи, що підтверджують оплату послуг) та транспортні документи (договір на перевезення та похідні документи або калькуляція транспортних витрат з підтверджуючими документами) до митного контролю не надавались. Таким чином, у митниці відсутня можливість перевірки та переконання у правильності заявлених даних складових митної вартості, що повинні піддаватись обчисленню. Вищезазначений рахунок від 05.06.2019 № 35/ok/2019 містить помітку про сплату суми 6100 (валюта не зазначена), проте відсутні платіжні (або банківські) документи, що свідчать про факт оплати за транспортний засіб. Таким чином, відсутня можливість переконатись в здійсненні оплати саме зазначеної у рахунку суми та відсутності будь-яких додаткових рахунків на оплату.
31.10.2019 представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, щодо транспортних витрат на перевезення автомобіля, то позивач не може отримати у іншої фізичної особи або юридичної особи будь-який документ про понесені транспортні витрати, адже самостійно в якості водія перемістив автомобіль через митний кордон України. Посилання відповідача на Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 55 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» є необгрунтованим з огляду на те, що декларація митної вартості (ДМВ) не подається у разі декларування товарів, митна вартість яких не перевищує 5 000 євро. Вартість же автомобіля позивача нижче вказаної суми навіть за умови застосування скоригованої відповідачем до 3 499 євро митної вартості. Окрім того, позивач вважає, що відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення неправомірно використаний офіційний курс гривні до золотого та євро, встановлений Національним банком України на дату прийняття рішення 19.06.2019, що призвело до неправомірного штучного визначення відповідачем митної вартості на рівні 14 907,20 злотих.
06.11.2019 до суду від представника Дніпропетровської митниці ДФС надійшли заперечення, в яких останній посилався на доводи, викладені у відзиві на позову заяву та додатково вказав, що позивачем у відзиві на позов зазначається, що від декларанта вимагалось подання певного переліку документів, однак вимога про надання перекладу будь-яких документів не містилась у повідомленні. Однак, митниця вважає, що надання до митного оформлення документів держаною мовою або забезпечення їх в перекладу у разі, якщо ці документи викладені іноземною мовою є обов`язком декларанта, який повинен виконуватись у будь-якому випадку. Не виконання обов`язку тягне за собою правової наслідки: в даному випадку це неможливість прийняття наданих до митного оформлення документів та наявних в них відомостей у якості підтвердження заявленою позивачем митної вартості товару.
Щодо посилання позивача на порушення митницею вимог ст. 3-1 МКУ щодо застосованого курсу валют є не коректним, з наступних підстав. Статтею 3-1 МКУ передбачено, що для цілей здійснення митних формальностей щодо товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується офіційний курс валюти України до іноземної валюти, встановлений Національним банком України, що діє на 0 годин дня подання митної декларації.
Зазначається офіційний курс гривні до іноземної валюти, установлений Національним банком України на день подання митної декларації, зазначеної у графі 5 Рішення.
Крім того, представник митниці звернув увагу суду той факт, позивачем не надано до митного органу жодного банківського платіжного документа, який підтверджує факт закупівлі валюти - Польські злоті.
26.11.2019 до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначив, що наданий відповідачем витяг з модул «Рівень цін по ЦБД» («Митна вартість в ЦБД») АСМО «Інспектор» наданий не в повному обсязі: замість 100 найдешевших та 100 найдорожчих автомобілів надана інформація про 5 автомобілів за параметром « 100 найдорожчих (за дод.од)» (за виключенням взятого за основу та повторення 2 автомобілів у витягу) та 10 автомобілів за параметром « 100 найдешевших (за дод.од)», при чому, однакові митні декларації містяться в обох вибірках. Також, у вибірці за параметром « 100 найдешевших (за дод.од)» застосований параметр «Одним рядком», внаслідок чого опис товару не відображений повністю, що не дозволяє встановити характеристики 10 автомобілів у вибірці.
В наданому витягу є відомості про наступні визнані органами доходів і зборів митні вартості автомобілей «Renault Laguna» 2011 р.в. із дизельним двигуном: 3 150 євро, 3 199 євро, 3 299 євро, 3 495 євро, 3 499 євро, 3 540 євро, 3 599 євро, 3 700 євро, 4 155 євро, 4 350 євро. Однак, відповідачем не надано пояснень щодо того, чому ним застосована митна вартість 3 500 євро, а не будь-яка з вищенаведених. Також наданий витяг містить інформацію про те, що вага автомобіля «Renault Laguna» (кузов № НОМЕР_2 ) становить 1 385 кг, в той час як вага автомобіля позивача 1 411 кг. Згідно гаданого відповідачем витягу з митної декларації № UA403030/2019/6389, ціна автомобіля «Renault Laguna» (кузов № НОМЕР_2 ) становила 3 300 євро (гр. 42 «Фактурна вартість» у витягу), в той час як відповідачем в оскаржуваному рішенні вказано про застосування ціни в 3 500 євро.
26.11.2019 до суду від представника Дніпропетровської митниці ДФС надійшли пояснення, в яких останній зазначив, що митницею застосовано митна вартість 3 500 євро, оскільки транспортний засіб, ввезений за ЕМД від 25.03.2019 № UА403030/2019/6389, співпадає з моделлю, рік випуску, потужність двигуна, тип двигуна. Транспортні засоби зазначені у витягу бази мають інший тип двигуна, тип кузова та категорію транспортного засобу, тобто не відповідають технічним характеристикам транспортного засобу, ввезеного позивачем на митну територію України. Таким чином, зауваження позивача щодо різниці ваги транспортних засобів є необгрунтованою.
Представник відповідача зазначив, що позивачем до суду надано переклад доданих до позову інвойсу, квитанції про оплату та митної декларації. Однак, вищезазначені документи не надавались до митного оформлення, не досліджувались посадовою особою під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості, тому не є належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України.
26.11.2019 представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях.
26.11.2019 представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволення з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, запереченнях та письмових поясненнях.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою для митного оформлення транспортного засобу - автомобіля «Renault Laguna», 2011 р.в., номер кузова/ НОМЕР_3 - НОМЕР_1 , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів 1461 см31, потужність двигуна - 81 кВт, екологічна норма не нижче ЄВРО 2, дата виготовлення 01.03.2011, реєстраційний номер R1 9186.
Митна вартість товару, заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ, а саме: 6 100 Польських злотих.
Відповідно до копії довідки про транспортні витрати, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 повідомив, що транспортні витрати з доставки автомобіля «Renault Laguna» (VIN - НОМЕР_1 ) до митного кордону України склали 100 євро.
19.06.2019 2019 Дніпропетровською митницею ДФС прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/200107/2, за яким митна вартість збільшена до 14 907, 20 злотих із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.
Позивач вважає, що вказане рішення відповідачем прийняте з порушеннями вимог Митного кодексу України, через що є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 р. (далі - МК України).
За приписами ч. 1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (ч. 1 ст. 257 МК України).
У відповідності до частини 6 статті 257 МК України - умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (ч. ч. 1, 2 ст. 51 МК України).
У ч. 1 ст. 52 МК України зазначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Приписами ч. 4 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).
За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Правилами заповнення ДМВ, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, при заповненні гр.20 ДМВ зазначено: для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Якщо переміщення здійснюється перевізником - транспортні документи, що містять відомості про таке переміщення та підтверджують його вартість.
Судом встановлено, що відповідно до відомостей про транспортні витрати згідно наданої до митного оформлення ЕМД громадянина ОСОБА_1 , вказано, що на доставлення товару декларантом понесено витрати у розмірі 100 євро, однак документально зазначена вартість доставки не підтверджена.
Наданий до митного оформлення рахунок від 05.06.2019 № 35/ок/2019 містить умови поставки EXW.
Згідно міжнародних правил «Інкотермс» умовами EXW (Франко завод) означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки щодо поставки, коли він надає товар/транспортний засіб у розпорядження покупця на своєму підприємстві або в іншому вказаному місці. Продавець не відповідає за навантажувально-розвантажувальні роботи що стосуються товару/транспортного засобу. Продавець не відповідає за сплату митних платежів та за митне оформлення товару/транспортного засобу, що експортується, якщо це не обумовлено окремим договором. Покупець несе всі види ризиків та всі витрати по переміщенню транспортного засобу. Місцем здійснення правочину згідно наданого до митного контролю рахунку є Ргzemysl.
В рахунку не обумовлені будь-які додаткові умови передачі транспортного засобу та умови його поставки.
Так, згідно митної декларації країни відправлення від 05.06.2019 № 19РL402010Е0630040 декларантом виступає особа « ОСОБА_3 Ноlted», що свідчить про наявність договору про посередницькі/брокерські послуги.
Враховуючи умови поставки зазначені в рахунку оплата таких послуг здійснюється покупцем.
У судовому засіданні представником відповідача було зазначено, що відповідні документи (договір, рахунки на оплату послуг, документи, що підтверджують оплату послуг) до митного контролю не надавались. Окрім того, транспортні документи (договір на перевезення та похідні документи або калькуляція транспортних витрат з підтверджуючими документами) до митного оформлення також не надавались.
Таким чином, у митниці була відсутня можливість перевірки та переконання у правильності заявлених даних складових митної вартості, що повинні піддаватись обчисленню.
Суд звертає увагу, що вищезазначений рахунок від 05.06.2019 № 35/оK/2019 містить помітку про сплату суми 6100 (валюта не зазначена), проте відсутні платіжні (або банківські) документи, що свідчать про факт оплати за транспортний засіб.
Таким чином, відсутня можливість переконатись в здійсненні оплати саме зазначеної у рахунку суми та відсутності будь-яких додаткових рахунків на оплату.
У відповідності до ст. 254 МКУ, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів подаються митному органу українською мовою.
Судом встановлено, що до митного оформлення позивачем не було надано переклад документів складених іноземною мовою, в тому числі документ купівлі-продажу, митна декларація країни відправлення та інші документи складені іноземною мовою.
За результатами здійснення митного контролю з урахуванням ризикованості операцій, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, у відповідності вимог ч.2, ч.3 ст.53 та ст.335 МКУ (документи митного оформлення не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена), протягом 10 календарних днів додатково необхідно надати (за наявності): декларація митної вартості , що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрата на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (калькуляція транспортних витрат разом із підтверджуючими документами); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.
Згідно п 6. ст. 53 МКУ, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до статті 52 МКУ, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Матеріалами справи підтверджено, що у складі електронного повідомлення листом від 19.06.2019 «Лист № 19/061/19» надіслано повідомлення щодо відмови від подальшого надання додаткових документів.
З урахуванням ст . 377 МКУ та відповідно до п. 6 ст. 54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій ст. 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів , чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Враховуючи виявлені у ході перевірки невідповідності у наданих до митного контролю документах, відсутність документального підтвердження складових ціни, що фактично сплачена, основний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), неможливо застосувати, відповідно до п. 6 ст. 54 МКУ, п. 2. ст. 58 МКУ.
Відповідно до ст. 59 МКУ, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. 58 МКУ, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Відповідно до ст. 60 МКУ (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних товарів), у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. 58 і ст. 59 МКУ, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Відповідно до п. 2. ст. 60 МКУ, під подібними розуміються товари, хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції, порівняно з товарами, що оцінюються.
Згідно п. 3 ст. 60 МКУ, для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
Відповідно до положень п. 4 ст. 59 та п. 5 ст. 60 МКУ, ціна договору щодо ідентичних або подібних товарів береться за основу для визначення митної вартості, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних умовах.
У відповідності до п.3 ст. 337 МКУ проведено контроль співставлення -автоматизоване порівняння даних, які містяться в митній декларації або інших документах, поданої для митного оформлення, з даними, які містяться в електронних ресурсах митних органів.
Відповідно до ст. 33 МКУ митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах.
Матеріалами справи підтверджено, що рівень заявленої декларантом митної вартості товару - 6525.34 РLN/шт.
Представником відповідача зазначено, що в інформаційних ресурсах митних органів відсутня інформація щодо митних оформлень за ціною договору ідентичних/подібних товарів відповідно до вимог ст. 59-60 МКУ.
У зв`язку із неможливістю застосування вказаних методів визначення митної вартості товарів, посадовою особою послідовно розглядалася можливість застосування наступного методу визначення митної вартості. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 МКУ, їх митна вартість визначається згідно з положеннями ст. 62 МКУ на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування ст. 62 та ст. 63 МКУ може бути зворотною.
Методи на основі віднімання та додавання вартості повинні ґрунтуватися на даних, які є об`єктивними, підтверджуються документально, піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів.
Отже, відсутність у митниці та у декларанта необхідних документів унеможливила застосування методів на основі віднімання та на основі додавання вартості товарів.
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного, прийнято рішення про коригування митної вартості від 19.06.2019 UA110000/2019/200107/2.
Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що посадові особи митниці при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем товару та оформленні картки відмови діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 06 грудня 2019 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко