Справа № 260/1179/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/6975/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

представника позивача Балтака Д.О.,

представника відповідачів Рапіти О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційні скарги Головного управління державної фіскальної служби у Закарпатській області, Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та Чопського прикордонного загону на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року (прийняте у м. Ужгород суддею Луцовичем М.М.; складене у повному обсязі 04 червня 2019 року) в адміністративній справі № 260/1179/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної фіскальної служби у Закарпатській області, Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ НОМЕР_2 ), про визнання протиправним та скасування висновку, довідки, наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправним і скасувати висновок Ужгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі також - Ужгородська ОДПІ) від 13.06.2016 року № 1133/10/13-1 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», проведеної відносно ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною і скасувати довідку Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ) (далі також - ЗРУ ДПС України) від 16.08.2018, про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» щодо ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 07.09.2018 № 381-ОС в частині припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби підполковника ОСОБА_1 за підпунктом «і» пункту другого частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку із застосування заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» в запас;

- визнати протиправним і скасувати наказ начальника Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі також - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 03.10.2018 № 258-ОС в частині виключення підполковника ОСОБА_1 (П-000975) зі списків особового складу та зняття зі всіх видів забезпечення з 03 жовтня 2018 року;

- поновити його, підполковника ОСОБА_1 на посаді начальника 4 групи чергових відділу управління службою штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_3 ) з 04.10.2018;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_3 ) на його користь середній розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період часу із 04 жовтня 2018 року по час фактичного поновлення на посаді;

- рішення суду в частині поновлення його на посаді начальника 4 групи чергових відділу управління службою штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) та стягнення на його користь середнього розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах місячного грошового забезпечення допустити до негайного виконання.

Позовні вимоги обґрунтовувано тим, що підставами для видання цих наказів та його звільнення зі служби слугували висновок Ужгородської ОДПІ за № 1133/10/13-1 від 13.06.2016 та довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» від 16.08.2018. Проте, і на час подання позивачем декларації про майно, доходи, витрати та зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік, ні на час виявлення невідповідності змісту зазначеної декларації такої підстави звільнення з військової служби, як у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою ст. 1 Закону України «Про очищення влади», згідно пп. "ї" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» не існувало.

Вказано, що люстраційна перевірка щодо позивача була проведена із значними та суттєвими порушеннями процедури, в частині недотримання відповідачами встановлених законодавством строків, які відведені для вчинення відповідних дій. Крім того, на час подання позивачем декларації про майно, доходи, витрати та зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік транспортний засіб марки «Opel Omega», 1988 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 або НОМЕР_5 у власності позивача не перебував, у зв`язку з чим обов`язку відображати відповідну інформацію з цього приводу у документах податкової звітності у нього не було.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року позов задоволено.

Рішення суду в частині поновлення підполковника ОСОБА_1 з 04 жовтня 2018 року на посаді начальника 4 групи чергових відділу управління службою штабу ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ) та стягнення на його користь середнього розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах місячного розміру в сумі 16 216 грн 86 коп. допущене до негайного виконання.

Вважаючи, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають фактичним обставинам справи; рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції оскаржили Головне управління державної фіскальної служби у Закарпатській області, Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України та Чопський прикордонний загін. Просили скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовували загалом тим, що вони діяли у межах та на підставі повноважень, визначених законодавством, з дотриманням відповідно процедури перевірки та звільнення позивача. А покликання позивача на недостовірність висновків відповідачів, недоведеність вчинення ним порушення, а також на відсутність належного законодавства, яким обгрунтовано висновки відповідачів, не грунтується на фактичних обставинах справи.

Позивач подав відзиви на ці апеляційні скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, а апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню. Вимоги відзивів обгрунтовував загалом тими ж обставинами, що й вимоги позовної заяви.

У судовому засіданні представник апелянтів підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційні скарги задовольнити. Представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивач перебував на військовій службі з 01.08.1991 по 23.12.2008 та з 11.08.2014 по дату звільнення; остання займана посада - начальник 4 групи чергових відділу управління службою штабу 94 прикордонного загону (І категорії) ЗРУ (І категорії) ДПС України; військове звання - підполковник.

07.09.2018 начальник ЗРУ ДПС України видав наказ № 381-ОС про припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби підполковника ОСОБА_1 за підпунктом "ї" (у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частиною третьої або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади») пункту другого частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (а.с. 17).

А наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.10.2018 № 258-ОС - підполковника ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу та знято зі всіх видів забезпечення (а.с. 18).

Підставою для видання цих наказів був висновок Ужгородської ОДПІ від 13.06.2016 № 1133/10/13-1 та Довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» від 16.08.2018, яка була проведена за запитом Державної прикордонної служби України від 08.04.2016 № 30/2323 про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» щодо ОСОБА_1 , відомостей, визначених у пункті 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади»; також у справі є заява ОСОБА_1 про надання згоди на проведення перевірки відомостей щодо нього відповідно до вимог Закону України «Про очищення влади» (а.с. 98, 99).

У зазначеному вище висновку Ужгородська ОДПІ вказала, що згідно відповіді Центру з надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Ужгорода, Ужгородського, Перечинського та Великоберезнянського районів УДАІ УМВС України в Закарпатській області № 8/Р-779 за громадянином ОСОБА_1 рахується транспортний засіб марки «Opel Omega», 1988 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 або НОМЕР_5 , у рядку 35 розділу ІV Декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру цей транспортний засіб декларантом не вказаний, щодо його вартості та джерела походження коштів на його придбання пояснень не надано.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що позивач у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік вказав недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1 . За результатами проведеної перевірки також встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного (вказаних) ОСОБА_1 у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік, набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 із законних джерел.

Таким чином, за результатами перевірки встановлено недостовірність відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5, вказаних ОСОБА_1 у Декларації (а.с. 56).

10.04.2017 № 30/2250 ЗРУ ДПС України надіслало до Ужгородської ОДПІ запит про проведення додаткової перевірки стосовно позивача та надати відповідь протягом 10 робочих днів (а.с. 57).

Листом від 03.08.2018 ГУ ДФС у Закарпатській області повідомило ЗРУ ДПС України, що запит про проведення додаткової перевірки № 302250 від 10.04.2017 ним розглянуто та надано вмотивовану відповідь листом № 239/07-16-13-03-09 від 10.07.2017 (а.с. 59).

У листі № 239/07-16-13-03-09 від 10.07.2017 зазначено, що до запиту від 10.04.2017 № 302250 не надано ніякої іншої додаткової інформації щодо відомостей, які підлягали перевірці згідно із п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», яка впливає на суть раніше надісланого висновку; ГУ ДФС у Закарпатській області повідомляє про відсутність підстав для проведення додаткової перевірки (а.с. 60).

Згідно Довідки начальника відділу кадрів ЗРУ ДПС України від 16.08.2018 про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» відповідно до пунктів 1 і 2 частини 5 статті 5 Законом України «Про очищення влади» та Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьої і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 16.10.2014 № 563, ЗРУ ДПС України провело перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» щодо ОСОБА_1 ; за результатами розгляду запитів Державна фіскальна служба повідомила: «За результатами проведеної перевірки встановлено, що позивач у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік вказав недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про його майно (майнові права). За результатами проведеної перевірки також встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного (вказаних) ОСОБА_1 у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік набутого (набутих) ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ним із законних джерел.

Вказано, що за результатами перевірки встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону, вказаних ОСОБА_1 у Декларації та до ОСОБА_1 , заборони, передбачені частиною третьою, четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» застосовуються (а.с. 62).

Листом від 18.08.2018 № 30/5045 ЗРУ ДПС України надіслало до Чопського прикордонного загону копію Довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» стосовно позивача і зазначило, що інформацію про результати перевірки довести до військовослужбовця і в термін до 22.08.2018 подати в регіональне управління матеріали до звільнення з військової служби підполковника ОСОБА_1 .

Згідно з листом від 30.08.2018 № 30/6326 ІНФОРМАЦІЯ_2 надав до начальника ЗРУ ДПС України на розгляд матеріали для прийняття рішення щодо звільнення з військової служби за підпунктом «і» (у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади») пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підполковника ОСОБА_1 , начальника 4 групи чергових відділу управління службою штабу (а.с. 61, 63).

Не погоджуючись із цими рішеннями та діями відповідачів, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що при здійсненні відносно позивача перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" контролюючий орган не довів невідповідності вартості майна доходам, отриманим із законних джерел, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" та не надав до суду належних доказів на обґрунтування їх заперечень та правомірності прийняття Висновку від 13.06.2016 № 1133/10/13-1, Довідки від 16.08.2018, та наказів від 07.09.2018 № 381-ОС та наказу від 03.10.2018 № 258-ОС.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232) та Указом Президента України "Про Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України" від 29.12.2009 № 1115/2009 (далі - Указ № 1115/2009).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною другою статті 19 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, у разі закінчення строку контракту можуть укласти новий контракт на проходження військової служби.

А відповідно до частини першої статті 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до ч. 2 розділу І, ч.ч. 17, 20, 23, 24, 26 Указу № 1115/2009 громадяни проходять військову службу в Держприкордонслужбі в добровільному порядку або за призовом. Громадяни, які проходять військову службу в Держприкордонслужбі, є військовослужбовцями Держприкордонслужби.

З громадянином, який вступає на військову службу, укладається контракт - письмова угода, укладена відповідно до вимог, визначених цим Положенням, між громадянином і державою, від імені якої виступає уповноважений орган Держприкордонслужби, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Строк проходження військової служби може бути продовжено за новим контрактом до досягнення граничного віку перебування на військовій службі для осіб офіцерського складу - на строк від 5 до 10 років.

Строк контракту обчислюється з дня набрання ним чинності. Новий контракт про проходження військової служби набирає чинності з дня, наступного за днем закінчення строку дії чинного контракту, за винятком військовослужбовців, у яких дія контракту про проходження військової служби продовжена в особливий період.

Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, звільняється з військової служби з підстав, передбачених частиною шостою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення окремих питань проходження громадянами військової служби» від 05.04.2018 № 2397-VIII, внесено зміни до статті 26 Закону № 2232-ХІІ, зокрема в частині припинення контракту та звільнення з військової служби (пункт 2 частина 5) та доповнено підставу для звільнення: пункт і) у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Закон України від 16.09.2014 № 1682-VII "Про очищення влади" (далі - Закон № 1682-VII) визначає правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні.

Визначення очищення влади (люстрація) міститься у частині першій статті 1 Закону № 1682-VII та означає встановлену цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел (частина восьма статті 3 Закону).

Згідно із пунктом 3 статті 2 Закон № 1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо військових посадових осіб Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців служби за призовом під час мобілізації.

Відповідно до частин 4, 5, 11, 14 статті 5 Закону № 1682-VII організація проведення перевірки осіб (крім суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка.

Перевірці підлягають:

1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону;

2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України" Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов`язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2частини п`ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку).

Механізм проведення перевірки достовірності відомостей, що подаються посадовими і службовими особами органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також особами, які претендують на зайняття відповідних посад, щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» врегульованого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 563 «Про деякі питання реалізації Закону України «Про очищення влади» (далі - Постанова № 563), пунктом 36 Постанови 563 визначено, що на підставі відповіді /висновку/ копії судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, відповідальний структурний підрозділ у триденний строк (з дня надходження останньої відповіді /висновку/ копії судового рішення або з дня надходження відповіді/висновку/копії судового рішення, який є підставою для застосування заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону) готує довідку про результати перевірки за формою згідно з додатком 5 та подає її керівнику органу.

А процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону про очищення влади, зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1-11 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", у деклараціях, за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", визначає Порядок № 1100, затверджений наказом Міністерства фінансів України 03.11.2014 (далі Порядок № 1100), відповідно до підпункту 3 пункту 3 якого проведення перевірки фактично полягає в:

аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з`ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з`ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

порівняльному аналізі наявної інформації з метою з`ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно абзацу третього пункту 14 Порядку якщо після надсилання висновку про результати перевірки від органу, в якому проводиться перевірка, одноразово надходить запит з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації, контролюючий орган зобов`язаний розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів. У разі отримання додаткової інформації щодо відомостей, які підлягали перевірці згідно із пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону, яка впливає на суть раніше надісланого висновку, контролюючий орган проводить додаткову перевірку, готує та надсилає органу, в якому проводиться перевірка, висновок про результати додаткової перевірки за встановленою формою, де зазначається також про отримання запиту, відповідно до якого проводилася перевірка. У разі відсутності додаткової інформації щодо відомостей, які підлягали перевірці згідно із пунктом 2 частини п?ятої статті 5 Закону, контролюючий орган за результатами розгляду такого запиту надсилає органу, в якому проводиться перевірка, листа з інформацією про відсутність підстав для проведення додаткової перевірки та уточнює викладену в раніше надісланому висновку інформацію.

Запит ЗРУ ДПС України про проведення додаткової перевірки від 10.04.2017 був отриманий Ужгородською ОДПІ 24.04.2017 та 28.04.2017 був перенаправлений до ГУ ДФС у Закарпатській області та отриманий ним 03.05.2017.

Отримавши вказаний запит 03.05.2017, ГУ ДФС у Закарпатській області надала відповідь на запит про проведення додаткової перевірки 10.07.2017, тобто з порушенням строку встановленого абз. 3 п. 14 Порядку № 1100.

Згідно з п. 37 Постанови № 563 керівник органу не пізніш як на третій робочий день з дня складення довідки про результати перевірки за формою згідно з додатком 5 у разі встановлення недостовірності відомостей щодо особи, зазначених у пунктах 1 та/або 2 частини п`ятої статті 5 Закону, приймає рішення про звільнення такої особи та у той самий день надсилає в паперовій формі до Мінюсту повідомлення про звільнення особи за формою згідно з додатком разом із засвідченою копією рішення про звільнення особи, інформація з яких не пізніш як на третій день з дня надходження до Мінюсту вноситься до Реєстру.

Тобто, висновок про результати проведеної перевірки, яким встановлено невідповідність щодо наявності майна вказаного у декларації та підготовлена на його основі довідка є безумовною підставою для звільнення посадової особи в межах десятиденного строку з дня отримання такого висновку.

Висновок від 13.06.2016 №1133/10/13-1 Ужгородської ОДПІ «Про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» був отриманий ЗРУ ДПС України 06.04.2017 (а.с. 56).

Згідно наказів від 05.09.2018 № 225вв-ос, від 17.08.2018 № 207вв-ос, від 01.10.2018 № 250вв-ос позивач у період з 03.09.2018 по 06.09.2018 перебував на амбулаторному лікуванні, а в період з 07.09.2018 по 30.09.2018 - у щорічній основній відпустці (а.с. 83 - 85).

При цьому, Довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» начальника відділу кадрів ЗРУ ДПС України датована 16.08.2018, натомість звільнення відбулось 07.09.2018, згідно наказу № 381-ОС.

Посилання представника відповідачів що неможливість проведення повторної перевірки достовірності відомостей стосовно особи через певний проміжок часу, у зв`язку з проведенням такої лише один раз, уповноважує орган застосувати її результати у майбутньому, не підтверджені жодними доказами.

Тобто, відповідачі протиправно в основу оскаржуваних наказів взяли факт недостовірності відомостей визначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання за 2015 рік та звільнено позивача на підставі підпункту «і» пункту другого частини 5 статті 26 Закону № 2232-ХІІ, яка набула чинності 22.06.2018.

Як видно із Контракту про проходження військової служби в Державній прикордонній службі від 29.05.2017, такий було укладено між позивачем та головою Державної прикордонної служби терміном на 2 роки - з 04.07.2017 по 03.07.2019 (а.с. 150-151).

Разом з тим, автомобіль ВАЗ 212140 позивач придбав 04.04.2014, тобто не під час перебування його на посаді.

Що стосується висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» за № 1133/10/13-1 від 13.06.2016, згідно з яким позивач у Декларації за 2015 рік не вказав транспортний засіб «Opel Omega» 1988 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 або НОМЕР_5 , то таке спростовується довідкою від 17.08.2018 № 31/7/1-978 Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру в Закарпатській області, у якій зазначено, що відповідно до інтегрованої бази даних та згідно бази даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС транспортний засіб «Opel Omega» 1988 року випуску, який був ввезений на територію України 28.12.1999 під зобов`язання про зворотне вивезення та 28.12.2000 був вивезений за межі України та вище вказаний транспортний засіб станом на 17.08.2018 на території України зареєстрованим не значиться (а.с. 19).

За правилами частини десятої статті 5 Закон № 1682-VII у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п`ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п`ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов`язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що органи ДФС здійснюють перевірку осіб, зазначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" за двома критеріями:

1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру;

2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Проте, відповідачами у цій справі такі критерії встановлені не були.

При цьому, під час проведення перевірки, передбаченої Закон № 1682-VII, контролюючим органом має бути встановлена не лише невідповідність відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, а й також врахований час набуття майна та незаконність джерел таких доходів.

Разом з тим, інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони без врахування обов`язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, незазначення у декларації майна не тягне за собою настання відповідальності за Законом України "Про очищення влади", оскільки питання декларування доходів певних осіб врегульовано у цьому випадку Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Вказане відповідає правовому висновку Верховного Суду, висловленому у постанові від 31.01.2018 у справі № 818/516/15.

З огляду на те, що позивачем доведено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а відповідачами такі не спростовано, колегія суддів погоджується з висновком суду про необхідність задоволення позовних вимог, а в силу приписів статті 235 КЗпП - поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Головного управління державної фіскальної служби у Закарпатській області, Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та Чопського прикордонного загону залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року в справі № 260/1179/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 06 грудня 2019 року.