Справа № 953/23652/19
Суддя: Якуша Н. В.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/953/724/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Якуші Н.В.,

за участю секретаря судових засідань Коваль А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в письмовому провадженні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 ) до поліцейського 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Травнева Анатолія Анатолійовича (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А) про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2019 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , у якому він просить визнати дії поліцейського щодо винесення відносно нього постанови протиправними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1778438 від 22.11.2019 року та закрити провадження у справі. В обґрунтування підстав посилається, що оскаржувана постанова була складена з порушенням норм діючого законодавства.

Так, в обґрунтування позову позивач зазначає, що 22 листопада 2019 року поліцейським роти №5 батальйону №4 УПП в Х/о ДПП сержантом поліції Травневим А.А. було винесено постанову серії ЕАК №1778438 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Згідно тексту постанови, 22.11.2019 року, о 13:51 год., в м. Харкові, вул. Героїв Праці 30, позивач, як водій, керуючи транспортним засобом, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «жовтий» сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.8.7.3 ( ґ ) ПДР України Порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою та винесеною з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень. Зазначив, що не проїжджав регульований пішохідний перехід на заборонений сигнал світлофору, а відповідач безпідставно звинуватив його у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначив, що поліцейським будь-якої підготовки до розгляду справи проведено не було, як і не було оголошення посадовою особою, яка розглядала справу, прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, також було проігноровано його клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Крім того, на його думку, постанова не відповідає вимогам законодавства щодо форми і змісту.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про день та час слухання справи шляхом надсилання судової повістки, та смс повідомлення. Надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та розглянути справу у його відсутність.

Відповідач поліцейський роти №5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП сержант поліції Травнев А.А., у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З матеріалів справи вбачається, що 22.11.2019 року поліцейським роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Харківській області ДПП сержантом поліції Травневим А.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1778438 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Зі змісту вказаної постанови від 22.11.2019 року, о 13:51 год., в м. Харкові, вул. Героїв Праці 30, водій, керуючи транспортним засобом, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «жовтий» сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.8.7.3 ( ґ ) ПДР України Порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Вирішуючи питання щодо правомірності рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ним ПДР України, а саме п.8.7.3 ( ґ ) ПДР України, суд зазначає про таке.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Так, стосовно доводів позивача про неправомірність винесення оскаржуваної постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення із посиланням на рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, суд зазначає наступне.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Зважаючи на те, що зазначене рішення Конституційного Суду України прийняте до внесення змін до ст. 258 КУпАП, то дії відповідача щодо складення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці є правомірними.

Крім того, щодо посилання позивача на порушення, на переконання позивача, процесуального порядку винесення постанови, в тому числі права на правову допомогу і захист, в результаті чого (та як наслідок) постанова інспектора поліції, яка фактично винесена з порушенням адміністративного законодавства не може бути визнана законною, варто зазначити, що судом було досліджено матеріали фіксації та Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та не встановлено порушення порядку винесення оскаржуваної постанови.

За приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справі і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має змогу спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

На підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів, під час розгляду адміністративного позову судом було витребувано у відповідача докази щодо правомірності його дій під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно позивача, наявності беззаперечних доказів щодо наявності в діях останнього складу вищезазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно дост.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків,показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила дорожнього руху) Сигнали світлофора мають такі значення: (ґ) -Жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Положеннями ч.2 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Позивач не погоджується з обставинами, викладеними у постановах про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 22.11.2019 року серії ЕАК №1778438, стверджуючи, що не порушував вимог п. 8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху.

Доказів зворотного відповідач до суду не надав.

Суд зазначає про те, що частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Аналогічна позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17.

Отже, суд звертає увагу відповідача, що не може бути підтвердженням порушення ОСОБА_1 ПДР України лише сама постанова від 22 листопада 2019 року серії ЕАК №1778438, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Тому, у зв`язку з неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин та не повідомлення суду щодо причин ненадання таких доказів, суд вирішує справу на підставі наявних доказів та визнає обставини, на які посилається позивач, а саме відсутність в його діях порушень п. 8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху України, що відповідає ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», відповідно до якої кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже рішення відповідача слід вважати необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі від 22.11.2019 року серії ЕАК №1778432 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягають скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині визнання дій відповідача протиправними та незаконними щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки не надано доказів неправомірності таких дій.

Враховуючи наведе вище, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 122, 241-246, 255, 286 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Травнева Анатолія Анатолійовича у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1778438 від 22.11.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог-відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення до або через Київський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач поліцейський 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Травнев Анатолій Анатолійович (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А).

Повний текст рішення складено 10.12.2019 року.

Суддя -