Справа № 460/2213/19
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2019 року м. РівнеСправа №460/2213/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 04.06.2019 № у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржене рішення про застосування фінансових санкцій прийняте відповідачем на підставі акта перевірки від 15.05.2019 №265/17-00-40-01/ про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами. Рішенням про застосування фінансових санкцій від 04.06.2019 № визначено суму штрафу за реалізацію алкогольних напоїв на розлив для споживачів на місці у закладі торгівлі в розмірі 6800 грн. Вважає, що спірне рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства, оскільки нею реалізація алкогольних напоїв на розлив для споживачів на місці у закладі торгівлі не проводилась. Вважає, що має право на здійснення господарської діяльності на підставі ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (пиво) зі строком дії з 01.04.2019 по 30.06.2019. Стверджує, що продаж пива в магазині здійснюється за допомогою спеціального обладнання, а саме: розлив пива поводиться з КЕГи в ПЕТ пляшки, після чого закорковується корком (з автоматичною фіксацією) і на пляшку наклеюється етикетка з штрих-кодом. Торговий зал магазину жодним чином не обладнаний для споживання алкогольних напоїв на місці. Відтак, оспорюване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства. Разом з тим, просила стягнути на її користь понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 24.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив, у якому він заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема, зазначив, що в ході перевірки контролюючим органом встановлено факт реалізації на розлив в ПЕТ- пляшку 0,5л пива «Бланш де Стандарт» з КЕГи розміром в 50,0 л, виробник ПАТ «САН ІНБЕВ Україна», міцність 4,5% об, по ціні 10,25 за 0,5л та 2,5 грн. за ПЕТ пляшку. ФОП ОСОБА_1 роздрукувала та видала розрахунковий документ № від 15.05.2019 на суму 12,75 грн, чим порушила вимоги Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". За результатами перевірки було прийнято рішення про застосування до позивача фінансових санкцій за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці. Відповідач зазначив про недотримання ФОП ОСОБА_1 . Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Вважає, що оспорюване рішення прийняте відповідачем в порядку і у спосіб, що визначені чинним законодавством, та в межах наданих йому повноважень. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач повністю підтримала позицію, викладену у позові, та вважає, що твердження відповідача, викладені у відзиві на позов, є необґрунтованими. Зазначила, що законодавство не містить заборони суб`єкту господарювання здійснювати розлив на «винос» (фасування) пива, а також не встановлює спеціальних умов роздрібної торгівлі пивом на розлив (фасування) без його споживання на місці. В даному випадку мав місце продаж алкогольних напоїв на розлив (фасування), який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж напоїв на розлив для споживання на місці.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець 22.02.2002, перебуває на обліку як платник податків в органі доходів і зборів з 05.03.2002 за №414 та здійснює підприємницьку діяльність, зокрема, за видом господарської діяльності 47.25 - Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах (а.с.10, 24-25).

На підставі ліцензії від 19.06.2018 №63 (а.с.11), виданої ГУ ДФС у Рівненській області 27.06.2018, здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями (пивом) за місцем діяльності по АДРЕСА_1, магазин ІНФОРМАЦІЯ_1". Строк дії ліцензії з 01.07.2018 по 30.06.2019.

15.05.2019 працівниками ГУ ДФС у Рівненській області, відповідно до наказу від 08.05.2019 №1280 (а.с.41), на підставі направлень від 13.05.2019 №193 та №194 (а.с.42-43), проведено фактичну перевірку додержання ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства України сфері обігу підакцизних товарів у господарській одиниці - магазин ІНФОРМАЦІЯ_1", який належить позивачу та розташований по АДРЕСА_1 За наслідками перевірки складено акт (довідку) за реєстраційним №265/17-00-40-01/ від 15.05.2019 (а.с.39-40).

За змістом вказаного акта (довідки), в ході проведення перевірки вказаної господарської одиниці встановлено факт реалізації на розлив в ПЕТ- пляшку 0,5л пива «Бланш де Стандарт» з КЕГи розміром в 50,0 л, виробник ПАТ «САН ІНБЕВ Україна», міцність 4,5% об, по ціні 10,25 за 0,5л та 2,5 грн за ПЕТ пляшку. ФОП роздруковано та видано розрахунковий документ № від 15.05.2019 на повну суму покупки 12,75 грн. Чим порушено вимоги ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР) та Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 №854 (далі - Правила №854).

Позивачем підписано акт (довідку) від 15.05.2019 №265/17-00-40-01/ із зауваженнями щодо незгоди із вказаними висновками акта та зазначено, що пояснення будуть надані в письмовій формі.

21.05.2019 позивачем подано ГУ ДФС у Рівненській області заперечення до акту від 15.05.2019 (вих.№21/05-19) (а.с.44), а 30.05.2019 - доповнення до заперечень (вих.№29.05.2019) (а.с.45).

Проте, висновком від 30.05.2019 №7/17-00-40-01 та листом від 04.06.2019 №5326/ФОП/17-00 вищевказані заперечення залишені без задоволення (а.с.47-51).

04.06.2019, на підставі акта (довідки) перевірки за реєстраційним №265/17-00-40-01/ від 15.05.2019, ГУ ДФС у Рівненській області прийнято рішення № про застосування фінансових санкцій в сумі 6800,00 грн (а.с.53).

Вказане рішення контролюючого органу було оскаржене позивачем в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України (а.с.19-22), однак рішенням Державної фіскальної служби України від 19.08.2019 №39700/6/99-99-11-06-01-25 скаргу позивача від 14.06.2019 вих.№14/06-19 залишено без задоволення, а рішення - без змін (а.с.23).

Не погоджуючись з рішенням податкового органу про застосування фінансових санкцій, ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до ст.16 Закону №481/95-ВР, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 №609 "Про затвердження переліку органів ліцензування та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" визначено, що органом, який здійснює ліцензування виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, є Державна фіскальна служба.

Положенням про Державну фіскальну службу України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236, передбачено, що Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, та здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України", територіальним органом ДФС на території Рівненської області є Головне управління ДФС у Рівненській області.

Стаття 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначає функції контролюючих, до яких, зокрема, відноситься: ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами та контроль за таким виробництвом; заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої; визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 41.1 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити, зокрема, фактичні перевірки, яким вважаються перевірки, що здійснюються за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.75.1.3 п.75.1 ст.75).

Згідно зі статтею 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи), та може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп.80.2.5 п.80.2 ст.80).

Так, 08.05.2019 ГУ ДФС у Рівненській області, на підставі ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, ст.16 Закону №481/95-ВР, прийнято наказ про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 №1280 (а.с.41). Однак у такому наказі не вказано, на підставі якої інформації про порушення позивачем вимог законодавства його прийнято.

Відповідно до п.86.5 ст.86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу (п.86.7 ст.86 ПК України).

Зі змісту акта (довідки) від 15.05.2019 №265/17-00-40-01/ НОМЕР_1 , відповідачем встановлено факт реалізації позивачем на розлив в ПЕТ- пляшку 0,5л пива «Бланш де Стандарт», чим порушено вимоги ст.15-3 Закону №481/95-ВР та Правил №854.

Відповідно до абз.11 пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об`єктах громадського харчування.

Згідно з п.215.1 ст.215 ПК України, до підакцизних товарів належить, зокрема, пиво (крім квасу "живого" бродіння).

Пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об`ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203 (пп.14.1.144 п.14.1 ст.14 ПК України та ст.1 Закону №481/95-ВР).

Відповідно до ч.20 ст.15 Закону №481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно з ч.28 ст.15 Закону №481/95-ВР, ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим (далі - алкогольні напої) і спрямовані на забезпечення прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торговельного обслуговування, визначаються Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 р. № 854 (далі - Правила № 854), які поширюються на всіх суб`єктів господарювання на території України незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку і мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отриманий згідно з вимогами законодавства (п.п.1 та 3).

Відповідно до п.2 Правил №854, роздрібна торгівля алкогольними напоями - діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства.

Частиною першою статті 15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, зокрема, у невизначених для цього місцях торгівлі (п.11).

При цьому, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів (ч.6 ст.15-3 Закону №481/95-ВР).

Згідно з п.22 Правил №854, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Аналіз вищевикладених правових норм свідчить про те, що лише суб`єктам господарювання, які мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів, дозволена торгівля алкогольними напоями з метою їх споживання на місці. Саме недотримання таких умов є підставою для застосування штрафних санкцій у розмірі, визначеному Законом №481/95-ВР.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 28.08.2018 у справі №806/1285/17 (№К/9901/32779/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Дослідивши акт (довідку) від 15.05.2019 №265/17-00-40-01/, суд встановив, що під час перевірки посадовими особами відповідача не було встановлено факту продажу позивачем пива на розлив саме для споживання на місці, а лише факт реалізації позивачем на розлив в ПЕТ- пляшку 0,5л пива «Бланш де Стандарт» та передачу закоркованої пляшки з фіскальним чеком покупцю.

Матеріалами справи підтверджується право позивача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) на підставі відповідної ліцензії (а.с.11).

Оскільки відповідачем не надано доказів споживання пива «Бланш де Стандарт» на місці його придбання в магазині ІНФОРМАЦІЯ_1", який належить позивачу та розташований по АДРЕСА_1, то в такому випадку відсутнє порушення позивачем вимог ст.15-3 Закону №481/95-ВР та Правил №854, що виключає застосування штрафних санкцій.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.03.2019 у справі №818/3895/15 (№К/9901/27688/18).

За таких обставин, висновки акта (довідки) перевірки від 15.05.2019 №265/17-00-40-01/, на підставі якого винесене оспорюване рішення, є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп.21.1.1 п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, відповідач не довів правомірності свого рішення, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання даного позову сплачено судового збору в сумі 768,40 грн, що підтверджується квитанцією від 09.09.2019 №0.0..1 (а.с.3).

Відтак, судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору в зазначеній сумі підлягають відшкодуванню.

Частиною третьою статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1).

При цьому, статтею 134 КАС України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2).

Частиною третьою статті 134 КАС України регламентовано, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд встановив, що відповідно до договору про надання правничої допомоги та представництва інтересів від 09.09.2019, укладеного між ОСОБА_1 (Клієнт) та Нікольченком Б.Б. (Адвокат), який здійснює адвокатську діяльність на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 08.10.2013 №1076 (а.с.60-61), адвокат зобов`язується надавати клієнту правничу допомогу в справі про визнання протиправним та скасування рішення про накладення фінансових санкцій у Рівненському окружному адміністративному суді, в усіх органах державної влади та місцевого самоврядування України, підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх форм власності, галузевої належності та підпорядкування, в тому числі податкових, митних, статистичних органах, органах нотаріату та державної виконавчої служби, реєстраційній службі, міліції, податкової міліції та прокуратури, в банківських установах, Фонді гарантування вкладів фізичних осіб, а клієнт згідно пункту 2.1 розділу 2 цього договору зобов`язується виплатити гонорар (винагороду) та оплатити фактичні витрати, за надану правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених цим Договором (п.1.2, 1.3). Правова допомога полягає в: наданні правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складанні заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво клієнта санкцій у Рівненському окружному адміністративному суді, в усіх органах державної влади та місцевого самоврядування України, підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх форм власності, галузевої належності та підпорядкування, в тому числі податкових, митних, статистичних органах, органах нотаріату та державної виконавчої служби, реєстраційній службі, міліції, податкової міліції та прокуратури, в банківських установах, Фонді гарантування вкладів фізичних осіб, що стосуються справи (п.1.2).

Водночас, додатковим договором від 03.10.2019 передбачено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) та має оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання договору в повному обсязі, який визначається сторонами в додаткові угоді до цього договору, в фіксованому розмірі в сумі 2500 гривень, зазначеного в п. 3.1 Договору сплачується клієнтом не пізніше 10 днів з дня підписання Додаткового договору (п.2).

Витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме:

свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю від 08.10.2013 №1076 (а.с.28);

ордером від 09.09.2019 серії ВК №1001081 (а.с.26);

актом прийому-передачі наданих послуг з детальним описом від 04.10.2019 (а.с.65), згідно з яким: заслухано клієнта; здійснено правовий аналіз акту про результати фактичної перевірки; проведено фактичний аналіз фактичних обставин для застосування фінансових санкцій; надання усних консультацій - вартість 600,00 грн, адвокатом витрачено 2 години; Опрацювання судової практики, законодавчої бази - вартістю 300,00 грн, адвокатом витрачено 1 годину; Підготовка позовної заяви - вартість 1400,00 грн, адвокатом витрачено 4 години; Підготовка додатків до позовної заяви - вартість 200,00 грн, адвокатом витрачено 40хвилин. Загалом вартість наданих адвокатом послуг складає 2500,00 грн без ПДВ за 7 годин 40 хвилин роботи (а.с.65);

рахунком від 03.10.2019 №001 на суму 2500,00 грн без ПДВ (а.с.63);

меморіальним ордером №@2PL454994 від 04.10.2019 про оплату послуг адвоката на суму 2500,00 грн (а.с.64).

Суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (№11-562ас18) про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як зазначено в абз.268 Рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України": "Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" [ВП], заява N 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V)".

З огляду на викладене, з урахуванням складності справи та наданих позивачем доказів понесення витрат на правничу допомогу, суд вважає обґрунтованою вартість послуг адвоката, які є співмірними виконаним адвокатом роботам (наданим послугам), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 09.09.2019.

За таких обставин, на користь позивача суд присуджує документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023; ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Рівненській області про застосування фінансових санкцій від 04.06.2019 №.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023; ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.), витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень), всього на загальну суму 3268,40 грн (три тисячі двісті шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2019 року.

Суддя Дорошенко Н.О.