Справа № 540/1153/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1153/19

Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Херсон 26 липня 2019 року об. 14:38

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

при секретарі Голобородько Д.В.,

за участі:

представника апелянта Міхріна В.К.,

представника позивача Гончаренко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військовій частині НОМЕР_1 , а саме: визнання протиправною бездіяльність щодо недотримання положень Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, що затверджена наказом Міністра оборони України № 36 від 06 лютого 2001 року, під час нещасного випадку, який стався із ОСОБА_1 у грудні 2016 року; зобов`язання призначити та провести розслідування обставин нещасного випадку, що мав місце у грудні 2016 року із ОСОБА_1 у відповідності до вимог Інструкції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як у межах спірних правовідносин позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом про проходження публічної служби.

Крім того, апелянт вважає, що ним у межах спірних правовідносин не допущено спірної бездіяльності щодо розслідування факту травмування позивача, а також зазначає те, що позивачем отримано спірну травму ще в березні 2015 року в іншій військовій частині.

В свою чергу, позивачем подано відзив на вказану апеляційну скаргу у якому зазначено, що ним не пропущено встановлених КАС України строків звернення до суду.

Крім того, позивачем зазначено, що судом першої інстанції прийнято законний та обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог, так як військовою частиною допущено спірну бездіяльність.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , починаючи з 30 травня 2016 року по 27 квітня 2018 року.

При цьому, у грудні 2016 року, здійснюючи патрулювання, позивач отримав вивих ноги, про що не доповів своєму керівництву.

В свою чергу, за медичною допомогою позивач звернувся 02 лютого 2017 року.

Внаслідок чого, позивачу 03 лютого 2017 року надано медичну допомогу та накладено гіпс на 4 тижні, що підтверджується довідкою Каховської ЦРЛ (а.с. 38).

Згодом, у квітні 2018 року, відповідно до довідки МСЕК від 05 квітня 2018 року № 675717, позивачу встановлено інвалідність ІІІ групи.

При цьому, комісією встановлено, що травма позивача пов`язана з проходженням військової служби.

Крім того, довідкою МСЕК від 05 квітня 2018 року № 004589 встановлено втрату працездатності позивача на 30 %.

Внаслідок чого, представником позивача ОСОБА_2 15 лютого 2019 року перед ВЧ НОМЕР_1 порушено питання щодо проведення службового розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 у грудні 2016 року.

Проте, листом від 25 лютого 2019 року № 350/305171237 військовою частиною відмовлено у проведенні розслідування вказаного нещасного випадку.

Не погоджуючись з отриманою відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин справи судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як військовою частиною безпідставно не призначено розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36 затверджено «Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України».

Згідно п. 1 розділу І Інструкції, вона визначає порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті під час виконання обов`язків військової служби та аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України.

Відповідно до п. 1 розділу II Інструкції, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища під час виконання ним обов`язків військової служби, внаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання ним поранення, травми.

Згідно абз. 1 п. 2 розділу II Інструкції, про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

Відповідно до абз. 6 п. 5 розділу II Інструкції, командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо).

Згідно абз. 1 п. 3 розділу II Інструкції, нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Відповідно до п. 20 розділу II Інструкції, якщо виявлено факт приховування посадовими особами нещасного випадку, командир військової частини повинен негайно організувати та забезпечити проведення розслідування нещасного випадку згідно з вимогами цієї Інструкції.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивачем оскаржено бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо призначення та проведення розслідування обставин нещасного випадку, який мав місце у грудні 2016 року.

При цьому, з аналізу вищевикладених положень спеціального нормативно-правового акту, яким встановлено порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями ЗС України вбачається, що розслідування нещасного випадку проводиться протягом доби після сповіщення про такий випадок, а про нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується протягом місяця з дня повідомлення про такий випадок військовослужбовцем або особою, яка представляє його інтереси.

В даному випадку, позивачем не заперечується, що у день отримання спірної травми він не повідомляв про це своє керівництво.

Між тим, на підставі подання військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України від 18 травня 2018 року № 2/2492 (а.с. 71-73), внесеного командиру військової частини НОМЕР_1 , останнім прийнято наказ № 316 від 21 травня 2018 року «Про призначення службового розслідування» (а.с. 74-75).

Результати службового розслідування оформлені актом від 07 червня 2018 року (а.с. 76-77), на підставі якого прийнятий наказ командиром ВЧ НОМЕР_1 від 07 червня 2018 року № 355 «Про підсумки службового розслідування» (а.с. 82-83).

В даному випадку, проведеним службовим розслідуванням встановлено, що за наслідком отримання травми ОСОБА_1 у грудні 2016 року, останнього направлено до шпиталю, про що прапорщик ОСОБА_3 доповів рапортом командиру 4 підрозділу підполковнику ОСОБА_4 .

При цьому, розслідуванням встановлено, що рапорт на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 , про призначення службового розслідування після того, як стало відомо про факт направлення солдата ОСОБА_1 у шпиталь, підполковник ОСОБА_4 не подавав, чим порушив вимоги «Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України».

Між тим, позивачем зазначається, що за наслідком отримання спірної травми він у квітні 2018 року втратив частину працездатності, що підтверджується довідкою МСЕК від 05 квітня 2018 року № 004589.

Внаслідок, представник позивача, у відповідності до вимог Інструкції звернувся до командування ВЧ НОМЕР_1 з метою призначення розслідування відповідного нещасного випадку.

Проте, враховуючи встановлену наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 07 червня 2018 року № 355 «Про підсумки службового розслідування» бездіяльність посадових осіб ВЧ НОМЕР_1 щодо проведення спірного нещасного випадку, а також встановлену у квітні 2018 року втрату працездатності, командиром ВЧ НОМЕР_1 безпідставно не призначено спірного службового розслідування.

При цьому, є безпідставними посилання відповідача на те, що спірна травма отримана позивачем у 2015 році під час проходження служби у ВЧ НОМЕР_2 , оскільки такі обставини можливо встановити за наслідком проведення спірного розслідування нещасного випадку від грудня 2016 року та встановити наявність або відсутність самого факту отримання травми.

Також, є безпідставними посилання військової частини на факт пропуск позивачем строку звернення до суду, так як позивачем оскаржено бездіяльність військової частини щодо не проведення у місячний строк спірного службового розслідування за наслідком отримання відповідного звернення представника позивача у лютому 2019 року.

Крім того, позивач оскаржував спірну бездіяльність до вищого командування ВЧ НОМЕР_3 та за наслідком отримання відмови у задоволенні його скарги від 11 травня 2019 року, звернувся до суду з даним адміністративним позовом 06 червня 2019 року, тобто у межах встановлених ст. 122 КАС України.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 04 грудня 2019 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Ю.М. Градовський

А.В. Крусян