Справа № 1.380.2019.002565
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/9056/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Чопко Ю. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

суддя в 1-й інстанції Сасевич О. М.,

час ухвалення рішення 24.07.2019 року, 10:07 год,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 29.07.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Львівської митниці ДФС, в якому просив визнанти протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA209000/2019/00173/2 від 28 березня 2019 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 28 березня 2019 року №UA209000/2019/000173/2.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що до митного оформлення позивач подав фактуру № 937758 від 18 січня 2019 року, видану юридичною особою; разом з тим, прихідний касовий ордер, касовий чек, платіжний (або банківський) документ, що підтверджує факт оплати за транспортний чи інший документ про прийняття визначеної суми готівки від громадянина до митного оформлення не подавалися. Звертає увагу на те, що у листі Міністерства Фінансів України від 16 лютого 2017 року № 31-11410-06-5/4339 «Щодо особливостей застосування первинних документів» роз`яснено, що оформлений належним чином рахунок- фактура (інвойс) може бути підставою для відображення в бухгалтерському обліку господарської операції з постачання товарів, робіт (послуг) без складання акта приймання-передачі тільки у разі його оплати, що підтверджується відповідними документами. Також вказує на те, що для можливості застосування першого методу визначення митної вартості товарів, декларанту необхідно підтвердити таку складову митної вартості товарів як ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари та інші складові митної вартості, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначені ч. 10 ст. 58 МУ України. У зв`язку з тим, що подані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості не містили всіх відомостей, що підтверджували б числові значення складових митної вартості товарів, відповідно до ч.3 ст.53 МК України Львівська митниця звернулася до декларанта з вимогою про подання додаткових документів, для підтвердження заявленої митної вартості товару, разом з тим, останній додаткових документів згідно з переліком вимоги, які б підтвердили заявлену митну вартість імпортованого автомобіля, не надав. Враховуючи наведене, Львівська митниця вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/00173/2 від 28 березня 2019 року прийняте з дотриманням вимог чинного митного законодавства та не підлягає скасуванню. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що законом не передбачено співставлення заявленої декларантом вартості товару із тією, що генерується АСАУР ДФС, як методу перевірки правильності визначення заявленої вартості; така позиція узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2018 року у справі №821/1617/18, від 21 грудня 2018 року №815/1670/17, від 07 серпня 2018 року №808/1619/16. В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості не зазначено, які самі документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України, позивач не надав, а вказані причини неможливості визнання задекларованої вартості товару є формальними, що суперечить вимогам ст.58 МК України. Покликання апелянта на необхідність подання декларантом додаткових документів є безпідставними, оскільки їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами; неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Враховуючи наведене, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Позивач також подав додаткові пояснення, в яких вказав, що у декларанта наявне банківське платіжне доручення банку «Bank Polski» від 21 січня 2019 року, відповідно до якого в рахунок оплати вартості автомобіля було переведено на рахунок компанії «Hills Salvage & Recycling Ltd» суму в розмірі 4,482 англійські фунти стерлінги. Вказану суму коштів на рахунок компанії перераховано від імені ОСОБА_2 , який діяв на підставі договору комісії на придбання транспортного засобу від 16 січня 2019 року, укладеного з ОСОБА_1 . Також вказав на безпідставність покликань апелянта на відсутність прихідного касового ордеру, касового чеку, розрахункової квитанції, платіжного доручення чи іншого документу про прийняття проведення господарської операції, оскільки про відсутність вказаних документів не було зазначено митним органом в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів та такі від декларанта не витребовувались.

Представник відповідача (апелянта) Куля Є. Є. у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача Жиравецький Т. М. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 придбав на аукціоні Hills (продавець Hills Salvage & Recycling Ltd., Великобританія) легковий автомобіль, який був у вжитку, Honda CR-V, номер кузова НОМЕР_1 .

Згідно із описом лоту автомобіль має певні пошкодження, продавався без ключів запалювання, сервісної книжки; автомобіль комплектовано правим рулем.

Вказаний автомобіль придбано за ставкою позивача у розмірі 3430,00 англійських фунтів стерлінгів, позивач також сплатив збір аукціону у розмірі 250,00 англійських фунтів стерлінгів, ПДВ у розмірі 50,00 англійських фунтів стерлінгів, збір за ставку в розмірі 55,00 англійських фунтів стерлінгів, відповідний ПДВ у розмірі 11,00 англійських фунтів стерлінгів. Загальна сума, яка підлягала сплаті позивачем унаслідок придбання автомобіля на аукціоні становила 4482,00 англійських фунтів стерлінгів, що підтверджується рахунком-фактурою від 18 січня 2019 року №937758, реєстраційним сертифікатом, протоколом аукціону від 18 січня 2019 року.

19 березня 2019 року декларант ФОП Фостик А ОСОБА_3 . в інтересах позивача подав Львівській митниці ДФС митну декларацію №UA209190/2019/028891 для митного оформлення ввезеного на територію України легковий автомобіль, який був у вжитку, Honda CR-V, номер кузова НОМЕР_1 , двигун дизельний об`ємом 2199 см3, календарний рік випуску - 2013, модельний рік випуску - 2013, тип кузова - універсал, тип двигуна дизельний, загальна кількість місць - 5.

У вказаній митній декларації декларант самостійно визначив митну вартість транспортного засобу за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість автомобіля), а саме: рахунку-фактуру від 18 січня 2019 року №937758, укладеного між ОСОБА_1 та нерезидентом Hills Salvage & Recycling Ltd., відповідно до умов якого позивач придбав автомобіль, який був у вжитку, марки Honda CR-V, номер кузова НОМЕР_1 , вартістю 4482,00 англійських фунтів стерлінгів.

Одночасно з митною декларацією декларант надав документи для підтвердження митної вартості товару і обраного методу її визначення, а саме: рахунок-фактуру (інвойс) рахунку-фактуру від 18 січня 2019 року №937758, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA209020/2019/14592 від 15 березня 2019 року, з якого вбачається, що авто є після ДТП, наявні пошкодження лакофарбового покриття по кузову транспортного засобу: кришка багажника, передній бампер, капот, переднє праве крило, передня права фара, передня права дверка, ліве дзеркало; відсутні оздоблювальні елементи кузова та салону; пошкоджений та забруднений салон, оббивка сидінь, дверей та даху, спрацьовані подушки безпеки; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №9 від 18 січня 2019 року.

28 березня 2019 року Львівська митниця ДФС прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00505.

Зі змісту Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00505 вбачається, що позивачем подавалися наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 18 січня 2019 року №937758, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA209020/2019/14592 від 15 березня 2019 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №9 від 18 січня 2019 року, договір про надання послуг митного брокера, інші некласифіковані документи, паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України, паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України та митну декларацію, за якою відмовлено у випуску товару.

28 березня 2019 року Львівська митниця ДФС прийняла рішення №UA209000/2019/000173/2 про коригування митної вартості товарів.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що відповідно до Методичних рекомендацій щодо посадових органів доходів та зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом від 11 вересня 2015 року №689 та постанови Кабінету міністрів України №1077 від 12 грудня 2018 року у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості цього транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС та складає 8293,50 євро. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме: методу 2а (ст.59 МК України) та методі 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів та зборів. Митну вартість визначено за резервним методом звязку з наявністю у митного органу цінової інформації з системи АСАУР ДФС. Виходячи з вищенаведеного, митна вартість товару становитиме 8293,50 євро. Джерелом інформації для визначення митної вартості використано ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР.

Не погоджуючись із здійсненням коригування митної вартості декларантом здійснено випуск у вільний обіг вказаного автомобіля відповідно до ч.7 ст.55 МК України на підставі митної декларації №UA209190/2019/030716.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас митниця не довела наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що вказує на відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого товару та свідчить про протиправність оскаржуваного рішення про таке коригування.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст.49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Ст.57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч.2 ст.52 МК України).

Відповідно до ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МК України).

Як вбачається з матеріалів справи, декларант при здійсненні митного оформлення товару надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Зокрема, для обґрунтування вартісного значення складових митної вартості надав: рахунок-фактуру (інвойс) від 18 січня 2019 року №937758, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA209020/2019/14592 від 15 березня 2019 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №9 від 18 січня 2019 року.

Ч.1, 2 ст.54 МК України передбачає, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

Ч.3 ст.53 МК України передбачає, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З вищенаведеного вбачається, що орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Колегія суддів не ставить під сумнів право органу доходів і зборів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (ч.5 ст.54 МК України), проте вважає, що при цьому він має довести підстави застосування норм ч.3 ст.53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: легкового автомобіля, який був у вжитку, Honda CR-V, номер кузова НОМЕР_1 , двигун дизельний об`ємом 2199 см3, календарний рік випуску - 2013, модельний рік випуску - 2013, тип кузова - універсал, тип двигуна дизельний, загальна кількість місць 5, та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Митний орган в обґрунтування правомірності прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів вказав, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, крім того, спрацювано ризики АСАУР ДФС. Враховуючи наведене, митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці, на рівні 8293,50 євро.

Ч.2 ст.53 МК України передбачає, що визначення конкретного переліку документів із зазначених у цій статті необхідне у кожному окремому випадку.

Зокрема, у п.2 р.І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон Україна, затверджених наказом Держмитслужби України від 17 листопада 2005 року №1118, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 листопада 2005 року за №1428/11708, визначено, що документами, які підтверджують право власності на транспортний засіб, є:

а) придбані (отримані) у громадян чи підприємств - засвідчені нотаріально в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах України договори купівлі-продажу, міни чи дарування тощо;

б) придбані в підприємств - оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, чеків, рахунків-Фактур, інвойсів, інших документів. У цих документах, крім чеків, згідно з формою відповідного бланка повинні бути зазначені дата продажу, номери шасі (рами), кузова (або ідентифікаційний номер), двигуна транспортного засобу (ТЗ), його модель і рік виготовлення, а також прізвище, ім`я, по батькові особи, якій продано ТЗ;

в) технічні паспорти, технічні талони, сервісні книжки, реєстраційні свідоцтва та інші документи на ТЗ, видані вповноваженими органами країни придбання, із зазначенням власника ТЗ або відміткою про зняття ТЗ з обліку; документи контролю за доставкою ТЗ до митного органу призначення (далі - ДКД), оформлені в установленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірних правовідносинах зовнішньоекономічний контракт між сторонами (фізичною особою та юридичною особою) не оформлявся, натомість продавець видав покупцю рахунок-фактуру. Інші умови поставки, ніж ті, що вказані у цьому документі, не визначені, про що митному органу з аналізу такого документа мало бути відомо.

Матеріалами справи, зокрема, рахунком-фактурою від 18 січня 2019 року №937758, укладеним між ОСОБА_1 та нерезидентом Hills Salvage & Recycling Ltd., підтверджено факт придбання позивачем імпортованого автомобіля, який був у вжитку, марки Honda CR-V, номер кузова НОМЕР_1 , 2013 року випуску, у вищевказаного нерезидента за ціною 3430,00 англійських фунтів стерлінгів, зі сплатою збору аукціону у розмірі 250,00 англійських фунтів стерлінгів, ПДВ у розмірі 50,00 англійських фунтів стерлінгів, збору за ставку в розмірі 55,00 англійських фунтів стерлінгів, відповідного ПДВ у розмірі 11,00 англійських фунтів стерлінгів, на загальна суму 4482,00 англійських фунтів стерлінгів.

Відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст рахунку-фактури № від 18 січня 2019 року №937758, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Сполученого Королівство Великої Британії та Північної Ірландії інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу продавцем імпортованого автомобіля марки та отримання або не отримання від позивача коштів за вказаний транспортний засіб.

Колегія суддів звертає увагу на те, що покликання митного органу на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення ст.53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вищевказані покликання митного органу не спростовують обраний позивачем метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту.

При цьому, у відповідача була можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого автомобіля, оскільки в документах містяться відомості про продавця, його адресу.

Вказане, на думку колегії суддів, свідчить про недоведеність відповідачем обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною рахунку- фактури (інвойсу) від 18 січня 2019 року №937758, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

При цьому, використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів Сполученого Королівство Великої Британії та Північної Ірландії щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними, а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями ч.1 ст.58 МК України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за першим методом.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач не довів суду неможливість застосування ним попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару; загальні посилання на норми МК України, зроблені в оскаржуваному рішенні, не конкретизують підстави щодо незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, що в свою чергу не може вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить інформації: які саме відомості є відсутніми документах, що подані позивачем до митного оформлення; або яких відомостей, на думку митного органу, не вистачає для підтвердження задекларованої числових значень задекларованої митної вартості імпортованого товару; або які з поданих документів на підтвердження числового значення задекларованої митної вартості містять розбіжності та не підтверджують задекларовану митну вартість.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення немає жодного обґрунтування чи відомостей про критерії визначення цінової інформації з системи АСАУР ДФС.

Щодо таких обставин апелянт не надав обґрунтованого пояснення та доказів, зокрема, з приводу обставин: найменування митного органу (митного посту), в якому мало місце декларування товару (легкового автомобіля Honda CR, календарний рік випуску - 2013) із подібними характеристиками транспортного засобу в порівнянні з тим, який придбав позивач; календарної дати придання товару і дати такого митного оформлення; конкретних характеристик ідентичного або аналогічного (подібного) транспортного засобу; умов поставки товару; технічного стану транспортного засобу; методу визначення митної вартості товару у ідентичному чи аналогічному випадку.

Як вбачається з оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено лише про обставини щодо наявності інформації в системі АСАУР щодо митної вартості товару у розмірі 8293,50 євро.

Разом з тим, у рішенні про коригування митної вартості не міститься відомостей щодо дати, номеру митної декларацій за якою ввезено такий товар, періоду у якому такий товар розмитнено за вказаною ціною, не міститься і відомостей щодо комерційних умов поставки такого товару, дату ввезення (розмитнення) такого товару, найменування ввезеного товару, його технічних та інших характеристик (в тому рахунку і щодо виявлених пошкоджень, пробігу, року та кількості років перебування товару у фактичному використанні).

Митним органом не враховано, що вартість транспортного засобу (2013 року випуску) залежить від звітного періоду ввезення його на територію України, адже фактична кількість років перебування транспортного засобу в експлуатації на час придбання та ввезення на територію України безпосередньо впливає на його вартість.

Отож, визначаючи вартість товару за другорядним методом, митний орган не навів жодних розрахунків визначеної ним митної вартості та не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі та які складові вплинули на формування зазначеної вартості.

На необхідність з`ясування вказаних обставин при прийнятті рішення про корегування митної вартості вказав також Верховний Суд у постановах від 23 квітня 2019 року по справі №810/1479/16 та від 26 лютого 2019 року у справі №808/454/18.

Вказане свідчить, що митний орган не обґрунтував наявність спрацьованих ризиків при перевірці заявленої митної вартості автомобіля саме з причин - ''митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів''.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19 лютого 2019 року в справі № 805/2713/16-а.

Колегія суддів зазначає, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в такій відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08 лютого 2019 року у справі №825/648/17.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач на підтвердження ціни придбаного транспортного засобу надав банківське платіжне доручення банку «Bank Polski» від 21 січня 2019 року, відповідно до якого в рахунок оплати вартості автомобіля переведено на рахунок компанії «Hills Salvage & Recycling Ltd» суму в розмірі 4482 англійські фунти стерлінги; вказані кошти на рахунок компанії перераховано від імені ОСОБА_2 , який діяв на підставі договору комісії на придбання транспортного засобу від 16 січня 2019 року, укладеного з ОСОБА_1 .

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_4 (комісіонер) зобов`язується за дорученням ОСОБА_1 (комітента) у строк не пізніше 25 січня 2019 року за винагороду за рахунок комітента придбати автотранспортний засіб Honda CR-V I-DTEC EX 2199cc Turbo Diesel Manual 6 Speed 5 Door ESTATE» 2013 року випуску на аукціоні «Hills» компанії «Hills Salvage & Recycling Ltd» від імені комітента за ціною, яка не може перевищувати 5000 англійських фунтів стерлінгів, що за офіційним курсом НБУ на день укладання цього договору складає 180000,38 грн.

При цьому, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, оскільки позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас митниця не довела наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого товару та протиправність оскаржуваного рішення про таке коригування.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на відсутність прихідного касового ордеру, касового чеку, розрахункової квитанції, платіжного доручення чи іншого документу про прийняття проведення господарської операції, оскільки про відсутність вказаних документів не було зазначено митним органом в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів та такі від декларанта не витребовувались.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі № 1.380.2019.002565 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 06 грудня 2019 року.