Справа № 826/15558/18
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

05 грудня 2019 року м. Київ № 826/15558/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Арсірій Р.О., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 в порядку ст.ст.382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України

за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з даним позовом, в якому просить :

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійною фонду України в місті Києві, яка полягає у неврахуванні при проведенні перерахунку розміру призначеної позивачу пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням окладів за військовим званням, посадових окладів та процентної надбавки за вислугу років згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" тих складових грошового забезпечення, з яких до Пенсійного фонду України сплачувалися страхові внески;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок розміру призначеної позивачу пенсії за вислугу років з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за виконання особливо важливих завдань, щомісячної премії, надбавки за роботу, яка передбачає допуск до державної таємниці, з яких сплачувався єдиний соціальний внесок, і які були враховані при первинному призначенні позивачу пенсії та визначенні її розміру;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві виплатити недоотриману позивачем частину пенсії за вислугу років після проведення перерахунку її розміру, починаючи з 01 січня 2018 року.

Рішенням суду від 30.05.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, яка полягає у неврахуванні при проведенні перерахунку розміру призначеної позивачу пенсії за вислугу років підвищення окладів за військовим званням, посадових окладів.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок розміру призначеної позивачу пенсії за вислугу років з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за виконання особливо важливих завдань, щомісячної премії, з яких сплачувався єдиний соціальний внесок;

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві виплатити недоотриману позивачем частину пенсії за вислугу років після проведення перерахунку її розміру, починаючи з 01 січня 2018 року.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, повернуто скаржнику.

03.12.2019 позивач звернувся до суду з заявою, в порядку ст.ст.382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просить :

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які полягають у неповному виконанні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2019 року у справі №826/15558/18 в частині проведення перерахунку пенсії, а саме у нарахуванні та виплаті недоотриманої частини пенсії за вислугу років після проведення перерахунку її розміру, починаючи з 01 січня 2018 року, у неповному розмірі, який визначений на підставі визнаних протиправними та нечинними пунктах ПКМУ №103 від 21.02.2019: за за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - у розмірі 50% від підвищення розміру пенсії; за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - у розмірі 75% від підвищення;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2019 року у справі №826/15558/18, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до суду у визначений судом строк звіт про виконання зазначеного судового рішення.

В обгрунтування зазначає, що відповідачем не у повному обсязі було нараховано і виплачено різницю пенсії, внаслідок чого такі дії є протиправними.

Також просить встановити судовий контроль за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглянувши подану заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду поданої заяви, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з положеннями ч. 1, ч. 6 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

В заяві позивач вказує, що дії відповідача не відповідають резолютивній частині рішення та порушують право на отримання пенсії за вислугу років у визначеному законодавством України розмірі.

Проте з матеріалів справи вбачається та слідує з листа від 04.10.2019 № 220710/03, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.05.2019 у справі № 826/15558/18 Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018 в порядку, встановленому судовим рішенням.

Кошти за період з 01.01.2018 по 19.08.2019 нараховані на виконання рішення суду, в сумі 12 979,47 грн будуть виплачені згідно "Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду".

Різницю пенсії з 20.08.2019 (дата набрання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва законної сили) по 30.09.2019 в сумі 1 153,1грн буде перераховано на розрахунковий рахунок у жовтні 2019 року.

З 01.10.2019 позивачу встановлено для щомісячної виплати визначений судом розмір пенсії в сумі 9 343,32 грн.

Згідно ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу.

Така постанова може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

За правилами ч. 1 ст. 383 КАС України у чинній редакції особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм врегульований приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

При цьому, суд звертає увагу, що в разі незгоди з рішенням суб`єкта владних повноважень та процедурою його прийняття позивач має право звернутися до суду із позовною заявою про оскарження цього рішення в загальному порядку, а не в межах ст. 383 КАС України.

Враховуючи виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2019 по справі №826/15558/18, суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали суду в межах цієї справи.

Згідно частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, пунктом 1 частини шостої статті 246 КАС України встановлено, що у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення.

Отже, встановлювати судовий контроль за виконанням рішення суду суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може під час прийняття рішення у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Однак, питання щодо подання звіту судом не вирішувалось при прийнятті рішення по суті.

За наведених обставин та враховуючи, що заява про встановлення звіту подана на стадії фактичного виконання судового рішення в примусовому порядку, а також те, що питання про встановлення судового контролю вирішується при прийнятті рішення, підстави для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення, - відсутні, а отже заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 382, 383, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Ухвала суду в частині подання звіту не підлягає оскарженню.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду про визнання протиправною бездіяльності подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.О. Арсірій