Справа № 826/16859/15
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 грудня 2019 року

Київ

справа №826/16859/15

адміністративне провадження №К/9901/9814/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О. від 23 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Костюк Л.О., Бужак Н.П., Мельничук В.П. від 23 червня 2016 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича, в якому просили:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича, що полягає у невключенні позивачів до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь»;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивачів як вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити необхідні дії для включення позивачів в загальний реєстр вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», які мають право на отримання відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича, що полягає у не включенні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь».

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 як вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В решті позовних вимог відмовлено.

3. Задовольняючи частково позовні вимоги, суди виходили з того, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волковим О.Ю. не надано суду інформації про те, що позивачі були включені до переліку вкладників ПАТ «Банк Київська Русь», а також не надано доказів про підстави такого невключення. Таким чином, суди, з урахуванням процедури, визначеної законодавством України, яка повинна бути здійснена з метою повернення грошових коштів за вкладом, визнав за необхідне зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивачів як вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Фонду гарантування вкладів вчинити дії щодо включення позивачів до Загального реєстру вкладників, то суди вказали на те, що така вимога є передчасною з урахуванням того, що чинним законодавством України передбачена відповідна процедура виплати таких грошових коштів, визначена статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волков О.Ю. звернувся із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору № 26024-44.20 банківського вкладу у національній валюті «СІМ ДНІВ» від 19 березня 2015 року є вкладником ПАТ «Банк «Київська Русь», в якому з цією метою відкрито відповідний рахунок (депозитний рахунок) № НОМЕР_1 .

Платіжним дорученням № 5329 від 19 березня 2015 року з поточного рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , відкритого в ПАТ «Банк «Київська Русь» на підставі Договору банківського рахунку № 25972-44.20 від 19 березня 2015 року на зазначений вище депозитний рахунок перераховано 200000,00 грн з призначенням платежу - залучення депозиту з поточного рахунку.

Зазначені кошти ОСОБА_1 були отримані в якості позики за місцем роботи в ТОВ «ВКФ «Промкомплект» у відповідності до умов договору безпроцентної позики від 18 березня 2015 року, укладеного на підставі заяви ОСОБА_1 від 15 січня 2015 року та протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «ВКФ «Промкомплект» № 23 від 17 лютого 2015 року.

Відповідно до пункту 2.4 вищевказаного договору банківського вкладу № 260224-44.20 від 19 березня 2015 року термін повернення вкладу - 26 березня 2015 року.

ОСОБА_2 4 березня 2015 року в ПАТ «Банк «Київська Русь» на підставі договору банківського вкладу в іноземній валюті № 18929-44.20 відкрито банківський (депозитний) рахунок для розміщення вкладу № 006.

Меморіальним ордером № 1 від 4 березня 2015 року підтверджується, що з поточного банківського рахунку ОСОБА_2 , відкритого в ПАТ «КБ «Київська Русь», № 001 на вказаний вище депозитний рахунок перераховано 560,00 доларів США з призначенням платежу - залучення депозиту за поточного рахунку.

Умовами договору банківського рахунку в іноземній валюті встановлено термін повернення вкладу - 4 червня 2015 року.

Також 19 березня 2015 року ОСОБА_2 на підставі договору № 26013-44.20 банківського вкладу в національній валюті «СІМ ДНІВ» відкрито банківський рахунок (депозитний) № НОМЕР_3 .

Відповідно до пункту 2.4 договору банківського вкладу в національній валюті термін повернення вкладу - 26 березня 2015 року. З настанням терміну повернення вкладу грошові кошти повертаються шляхом їх перерахування на рахунок № НОМЕР_4 .

Банківський рахунок № НОМЕР_4 ОСОБА_2 відкрито в ПАТ «Банк «Київська Русь» на підставі договору банківського рахунку в національній валюті від 19 березня 2015 року.

Платіжним дорученням № 5280 від 19 березня 2015 року підтверджується факт перерахування коштів у розмірі 185000,00 грн з поточного рахунку ОСОБА_2 у національній валюті на його депозитний рахунок у національній валюті з призначенням платежу - залучення депозиту з поточного рахунку.

Зазначені кошти у національній валюті ОСОБА_2 були отримані в якості позики за місцем роботи в ТОВ «ВКФ «Промкомплект» у відповідності до умов договору безпроцентної позики від 18 березня 2015 року, укладеного на підставі заяви ОСОБА_2 від 27 січня 2015 року та протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «ВКФ «Промкомплект» № 23 від 17 лютого 2015 року.

На підставі договору банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» від 19 березня 2015 року ОСОБА_3 відкрито в ПАТ «Банк «Київська Русь» рахунок (депозитний) для розміщення вкладу № 001.

Відповідно до пункту 2.4 договору термін повернення вкладу - 20 квітня 2015 року.

З настанням терміну повернення вкладу грошові кошти повертаються вкладнику на рахунок № НОМЕР_5 .

Банківський рахунок (поточний) ОСОБА_3 відкрито ПАТ «Банк «Київська Русь» на підставі договору банківського рахунку в іноземній валюті від 19 березня 2015 року № 24532-44.20.

Квитанцією № 5434 від 19 березня 2015 року підтверджується внесення готівки на депозитний рахунок ОСОБА_3 в іноземній валюті за договором банківського вкладу від 19 березня 2015 року № 24531-44.20 у розмірі 600,00 доларів США.

Також 19 березня 2015 року ОСОБА_3 на підставі договору банківського вкладу в національній валюті № 26060-44.20 в ПАТ «Банк «Київська Русь» відкрито банківський (депозитний) рахунок для розміщення вкладу № НОМЕР_6 .

За змістом пункту 2.4 договору термін повернення вкладу - 26 березня 2015 року. З настанням терміну повернення вкладу грошові кошти повертаються шляхом їх перерахування на рахунок № НОМЕР_7 .

Рахунок № НОМЕР_7 відкритий ОСОБА_3 в ПАТ «Банк «Київська Русь» на підставі договору банківського рахунку в національній валюті № 26061-44.20 від 19 березня 2015 року.

Платіжним дорученням № 5510 від 19 березня 2015 року підтверджується факт перерахування коштів у розмірі 168000,00 грн з поточного рахунку ОСОБА_3 у національній валюті на депозитний рахунок ОСОБА_3 у національній валюті з призначенням платежу - залучення депозиту з поточного рахунку.

Зазначені кошти у національній валюті ОСОБА_3 були отримані в якості позики за місцем роботи в ТОВ «ВКФ «Промкомплект» у відповідності до умов договору безпроцентної позики від 18 березня 2015 року, укладеного на підставі заяви ОСОБА_3 від 8 січня 2015 року та протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «ВКФ «Промкомплект» № 23 від 17 лютого 2015 року.

На підставі договору банківського вкладу в національній валюті від 19 березня 2015 року № 26060-44.20 ОСОБА_4 в ПАТ «Банк Київська Русь» відкрито банківський (депозитний) рахунок для розміщення банківського вкладу № 26060-44.20.

Відповідно до пункту 2.4 договору термін повернення вкладу - 26 березня 2015 року. З настанням терміну повернення вкладу грошові кошти повертаються на рахунок № НОМЕР_8 .

Банківський рахунок № НОМЕР_8 ОСОБА_4 відкрито в ПАТ «Банк «Київська Русь» на підставі договору банківського рахунку в національній валюті № 25951-44.20 від 19 березня 2015 року.

Платіжним дорученням № 5433 від 19 березня 2015 року підтверджується факт перерахування коштів у розмірі 200000,00 грн з поточного рахунку ОСОБА_4 у національній валюті на депозитний рахунок ОСОБА_4 у національній валюті з призначенням платежу - залучення депозиту з поточного рахунку.

Зазначені кошти у національній валюті ОСОБА_4 були отримані в якості позики за місцем роботи в ТОВ «ВКФ «Промкомплект» у відповідності до умов договору безпроцентної позики від 18 березня 2015 року, укладеного на підставі заяви ОСОБА_4 від 19 січня 2015 року та протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «ВКФ «Промкомплект» № 23 від 17 лютого 2015 року.

ОСОБА_5 є вкладником ПАТ «Банк Київська Русь» на підставі договору банківського вкладу в іноземній валюті від 12 березня 2015 року № 21503-44.20. Для розміщення вкладу ОСОБА_5 відкрито банківський рахунок (депозитний) в іноземній валюті № НОМЕР_9 .

Відповідно до пункту 2.4 договору банківського вкладу термін повернення вкладу - 14 квітня 2015 року. З настанням терміну повернення вкладу грошові кошти повертаються шляхом їх перерахування на рахунок № НОМЕР_10 .

Рахунок № НОМЕР_10 ОСОБА_5 відкрито в ПАТ «Банк «Київська Русь» на підставі договору банківського рахунку в іноземній валюті № 21480-44.20 від 12 березня 2015 року.

Квитанцією № 4273 від 12 березня 2015 року підтверджується внесення ОСОБА_5 готівки на депозитний рахунок в іноземній валюті в розмірі 100,00 доларів США.

Меморіальним ордером № 1 від 12 березня 2015 року підтверджується поповнення депозитного рахунку ОСОБА_5 з його поточного рахунку на суму 7900,00 доларів США.

Постановою Правління Національного Банку України від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 липня 2015 року № 138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова О.Ю. строком на 1 рік з 17 липня 2015 року по 16 липня 2016 року включно.

Листами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29 липня 2015 року №№ 02-24702/15, 02-24703/15, 02-24700/15, 02-24701/15, 02-24704/15 позивачів було повідомлено, що в Переліку вкладників, що був переданий Фонду уповноваженою особою інформація про їх вклади відсутня.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

6. Касаційна скарга Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій застосовано Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції зі змінами, що набули чинності 12 серпня 2015 року, зазначає, що уповноваженою особою Фонду виявлено та повідомлено позивачів про укладення ними нікчемних правочинів. Зазначає, що укладені представниками банку 19 березня 2015 року договори від імені банку є нікчемними, адже цього дня призначено уповноважену особу Фонду Волкова О.Ю. Вказує, що позивачами не надано належних та допустимих доказів в підтвердження факту внесення 19 березня 2015 року коштів на рахунок банку. Зазначає, що не включивши позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, уповноваженою особою Фонду фактично застосовано наслідки нікчемності правочину, про що було повідомлено учасників нікчемного правочину за результатами проведеної перевірки. Також скаржник у касаційній скарзі вказує на те, що судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права в частині визначення предметної юрисдикції цієї справи. Вважає, що зазначений спір не є публічно-правовим та не пов`язаний з реалізацією уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» владно-управлінських функцій.

Так, скаржник зазначив, що з позовної заяви вбачається, що одним із відповідачів зазначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. Отже, фактично ця особа є ліквідатором ПАТ «Банк «Київська Русь», який не є суб`єктом владних повноважень, оскільки в силу положень статті 36 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (зі змінами та доповненнями), Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. В силу вимог частини шостої статті 77 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІII «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Тобто, фактично ліквідатор є як виконавчий орган банку, а не як суб`єкт владних повноважень, що здійснює владні управлінські функції по відношенню до банку як підконтрольної установи.

Вказано, що уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волковим О.Ю. не здійснюються владні управлінські функції на основі законодавства, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України є необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень. Системний аналіз вищезазначених норм вказує на те що позов поданий на розгляд суду в частині позовних вимог до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю., не має ознак публічно-правового спору, даний відповідач у спірних відносинах не є суб`єктом владних повноважень в розумінні статей 3, 17 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги в цій частині не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Також зазначено, що згідно зі статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Крім того, щодо позовних вимог про зобов`язання вчинити дії скаржник посилається на наявність в нього дискреційних повноважень в вчиненні таких дій. Також вказує на відсутність у нього повноважень для вчинення таких дій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

7. Позивачі та інші учасники справи не надали відзиву на касаційну скаргу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Згідно із частиною першою та частиною другою статті 4 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) (далі по тексту - Закон № 4452-VI), основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

9. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

10. Відповідно до частин першої та другої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

11. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

12. вкладами, врегульований статтею 27 Закону № 4452-VI, відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

13. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

14. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

15. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

16. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

При цьому, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

17. Перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку (пункт 4 розділу III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року № 14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 7 вересня 2012 року за N 1548/21860 (далі по тексту - Положення № 14).

18. Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення № 14 визначено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладника; змін розміру належних їм сум разом із змінами реквізитів вкладників.

19. Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

20. Частиною другою статті 38 Закону № 4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

21. Вказані положення кореспондуються із пунктами 1.18 та 1.19 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року № 2.

22. Відповідно до частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку, які є нікчемними з підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

23. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

24. Зі змісту наведених норм слідує, що Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних. Встановлення нікчемності має чіткий регламент, який передбачає перевірку та встановлення нікчемності правочину саме під час дії тимчасової адміністрації.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

25. Щодо підсудності вказаного спору Верховний Суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

26. Стаття 124 Конституції України закріплює, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язане з процесуальним законодавством.

27. Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали суду) (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

28. Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (стаття 3 КАС України (у зазначеній редакції)).

29. Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 17 КАС України (у відповідній редакції) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

30. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є характер спору. Публічно-правовим спором, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спір між учасниками публічно-правових відносин, що стосується саме цих відносин.

31. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило майнового, приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, або такий, що йому не суперечить. Спір є приватноправовим, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

32. Помилковим є застосування статті 17 КАС України (у відповідній редакції) та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень), натомість визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

33. Відповідно до статті 3 Закону № 4452-VІ Фонд є не органом державної влади, а установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку. Аналіз функцій Фонду, викладених у статтях 4, 26, 27, 37, 38 цього Закону, свідчить про те, що Фонд бере участь у правовідносинах у різних статусах: з одного боку, він ухвалює обов`язкові для банків та інших осіб рішення, а з іншого - здійснює повноваження органів управління банку, який виводиться з ринку, тобто представляє банк у приватноправових відносинах з третіми особами.

34. Згідно із частинами першою, другою статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути більшою 200 тис. грн. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

35. Відповідно до статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону.

36. Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом № 4452-VI, для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися державні кошти. Тому рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження щодо виведення з ринку неплатоспроможних банків.

37. Частиною другою статті 6 Конституції України визначено, що органи судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

38. Закон України від 7 грудня 2000 року №2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» і Закон № 4452-VI є основними правовими актами в регулюванні відносин щодо визнання банку неплатоспроможним.

39. Ураховуючи наведене, спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів з урахуванням установленого частиною першою статті 26 Закону № 4452-VI граничного розміру відшкодування за вкладами. При цьому слід зауважити, що Фонд як юридична особа публічного права виконує спеціальну функцію у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб.

40. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15, від 3 липня 2019 року у справі № 813/576/15.

41. Стосовно доводів скаржника про нікчемність правочинів позивачів Верховний Суд зазначає таке.

42. Підставою для поширення на особу гарантій щодо відшкодування вкладу за рахунок Фонду, передбачених Законом № 4452-VI, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника в особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту) чи банківського рахунку або які є власниками іменного депозитного сертифіката. Положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу з походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Таким чином, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду на підставі статті 26 Закону № 4452-VI підпадають особи, які є вкладниками в розумінні приписів статті 2 цього Закону, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

43. На підставі наведених вище положень статей 37 та 38 Закону № 4452-VI уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком установити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом спричиняють застосування певних наслідків, зокрема щодо невключення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми відшкодування за вкладом за рахунок Фонду.

44. Згідно частини першої статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

45. Згідно з частини першої статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

46. Колегія суддів зазначає, що законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом. Немає таких обмежень і в укладеному позивачем договорі банківського вкладу (депозиту).

47. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

48. Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачі уклали з ПАТ «Банк «Київська Русь» договори банківського рахунку від 19 березня 2015 року та розмістили кошти на відповідних рахунках банку.

49. Укладення зазначених договорів та зарахування коштів на рахунки відбулося 19 березня 2015 року, тобто до запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь» (20 березня 2015 року).

50. Таким чином, на позивачів поширюються гарантії Фонду на відшкодування коштів за вкладами на підставі статті 26 Закону № 4452-VI.

51. Крім того, слід врахувати, що кримінальне провадження, відкрите за зверненням Уповноваженої особи щодо нікчемності правочинів, було закрито постановою від 13 жовтня 2015 року.

52. Таким чином, Верховний Суд погоджує висновки судів попередніх інстанцій про те, що уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивачів до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI.

53. Аналогічна правова позиція у спірних правовідносинах викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №820/1317/16 та від 12 грудня 2018 року у справі №814/4091/15.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

54. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2016 року - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді: Я.О. Берназюк

І.В. Желєзний