Справа № 263/16587/19
Суддя: Шевченко О. А.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/359/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко О.А.,

за участю секретаря Шпичак Є.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського батальйону № 1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Донецькій області Калініченка Владислава Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до поліцейського батальйону № 1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Донецькій області Калініченка В.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 01 листопада 2019 року постановою серії ЕАК № 1693117 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка винесена рядовим поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Донецькій області Калініченко В.О., його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Відповідно до змісту постанови ЕАК № 1693117, 01 листопад 2019 року 09:04:31 по вулиці 9-ї Авіадівізії, 12 у місті Маріуполі ОСОБА_1 керував транспортним засобом якого на авто світлового прибору, саме заднього ліхтарів заклеєні плівкою, що передбаченого в п.п. 31.4.3 г, чим порушив п. 31.4.3. ПДР керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів». Вказує, що 01 листопада 2019 року, приблизно о 08 годині 50 хвилин, після проїзду перехрестя вулиці Бахчиванджи з проспектом Будівельників, його автомобіль марки «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 , на виконання вимог, оголошених в гучномовець автомобіля патрульної поліції, зупинився та до нього підійшла особа чоловічої статі у форменому одязі співробітника поліції, яка не представившись, не назвавши свого П ОСОБА_2 та посади, повідомила йому, що він, як на його думку, порушив правила дорожнього руху та повідомив про початок розгляду адміністративної справи за даним фактом. Вказаною особою виявився ОСОБА_3 . Після чого, інша особа чоловічої статі у форменому одязі співробітника поліції, яка не представившись, не назвавши свого П ОСОБА_2 (у подальшому виявився ОСОБА_4 ), не проводячи розгляду справи (не з`ясовуючи факти та обставини, передбачені ст. 280 КУпАП), не приймаючи до уваги його пояснення та показання двох свідків, які були залучені ним в ході «розгляду» справи, а сугубо виконуючи поради та вказівки іншого поліцейського ОСОБА_3 , склав відносно мене постанову серії ЕАК №1693117. Зазначає, що зміст оскаржуваної постанови не відповідає фактичним обставинам справи, склад адміністративного правопорушення, у вчиненні якого його звинувачують, відсутній у зв`язку з наявністю наступних на це підстав: по-перше, 01 листопада 2019 року у зазначений час він знаходився біля будинку, розташованого за адресою: вул АДРЕСА_1 ; по-друге, відповідач мені інкримінує, що на моєму автомобілі «задні ліхтарі заклеєні плівкою», при цьому посилаючись на п.п. 31.4.3 г ПДР (на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу), диспозиція якого взагалі не містить таких норм; по-третє, твердження відповідача, що нібито внаслідок нанесеного на світлових приладах його автомобіля спеціального покриття, яке виконує захисну функцію, зменшена їх прозорість та якість світла є безпідставною, оскільки не має за собою не тільки офіційного документального підтвердження, а й повністю спростовується поясненнями свідків. Так, стандартом, що установлює вимоги щодо безпечності та методи контролювання технічного стану колісного транспортного засобу є ДСТУ 3649:2010, затверджені наказом державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 630 від 28 грудня 2010 року. З метою встановлення відповідності/невідповідності технічного стану колісного транспортного засобу вимогам ДСТУ 3649:2010 проводиться контроль, результати якого оформлюються протоколом контролювання технічного стану КТЗ (колісного транспортного засобу). Отже, єдиним належним та допустимим доказом в даному випадку, за умов та підстав за яких складено оскаржувану постанову, є протокол контролю технічного стану КТЗ, передбачений додатком «В» ДСТУ 3649:2010, який під час розгляду адміністративної справи щодо нього не складався та жодних посилань в оскаржуваній постанові на такий документ немає. Залучені позивачем в ході розгляду адміністративної справи двоє свідків також пояснили, що світлові пристрої його автомобіля подають світлові сигнали без зменшення їх прозорості чи світлопропускання.

Крім того, відповідач, під час «розгляду» справи, його неодноразові клопотання щодо ознайомлення з матеріалами справи, у тому числі наявними доказами, залишав поза своєю увагою, тобто без розгляду, не поясняючи при цьому своє рішення, що в свою чергу потягло порушення мого права, передбаченого ст. 268 КУпАП. Незважаючи на всі ці факти, що можуть переконати стороннього спостерігача у відсутності факту порушень вимог ПДР з його боку, відповідач все ж таки виніс постанову, яку частково оголосив та надав йому для ознайомлення. Так, в ході ознайомлення (у т.ч. шляхом фотографування) з оскаржуваною постановою серії ЕАК №1693117 позивачем вкотре звернуто увагу відповідача на не відповідність складеної постанови фактичним обставинам справи, на що інший поліцейський зі складу патруля ОСОБА_3 навмисно забрав вищевказану постанову у нього з рук та на його неодноразові вимоги більше її не повернув, повідомивши, що на нього буде складено ще одну постанову. Одразу після цього, грубо порушуючи вимоги ст. 19 Конституції України, ст. ст. 8, 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. ст. 245, 246, 251, 252, 279, 280 КУпАП, взагалі не проводячи розгляду справи, відповідач вдруге складає постанову серії ЕАК № 1693228, якою знов притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та наклав адміністративне стягнення за однаковими обставинами. Відповідно до змісту вказаної постанови серії ЕАК № 1693228, 01 листопада 2019 року 09:41:16 год. по вулиці Бахчиванджи, 8 у місті Маріуполі, водій керував транспортним засобом якого на авто світлового прибору, саме заднього ліхтаря заклеєні плівкою, що передбаченого п.п. 31.3.4 г, чим порушив п. 31.4.3.ПДР керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів». Так, неправомірність дій відповідача в частині складання щодо нього оскаржуваної постанови серії ЕАК №1693228 полягає у наступному: по перше, притягнення до відповідальності за одне й те саме порушення двічі суперечить статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може двічі притягатися до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідач не мав права розпочинати провадження у справі про адміністративне правопорушення, а розпочате підлягало закриттю, оскільки існувала обставина, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачена п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме: відносно нього вже існувала постанова (серії ЕАК №1693117) відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення по тому самому факту. Факт притягнення його до адміністративної відповідальності двічі за одне й те саме «правопорушення», підтверджується копіями постанов серії ЕАК №1693228 та серії ЕАК №1693117, а також відповіддю ДПП УПП в Донецькій області № 42-зі/41/37/01-2019 від 06 листопада 2019 року, яка також повністю підтверджує зазначене; по-друге, відповідач йому інкримінує порушення п.п. 31.3.4 г ПДР, якого взагалі не існує у вказаному нормативному акті. Таким чином, не прийнявши до уваги його пояснення та доводи, не зважаючи на відсутність складу адміністративного правопорушення, відповідач безпідставно звинуватив його та двічі притягнув до відповідальності за порушення вимог неіснуючого підпункту Правил дорожнього руху. У зв`язку із чим, позивач просить суд постанову від 01 листопада 2019 року серії ЕАК № 1693117 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. скасувати; постанову від 01 листопада 2019 року серії ЕАК № 1693228 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. скасувати.

Відповідач надав клопотання та зазначив що постанова серії ЕАК№1693117 від 01.11.2019 року було анульовано, та винесено іншу постанову серія ЕАК№1693228.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначений судовий розгляд по суті.

Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності,позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом досліджуються саме представлені сторонами письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається кожна з них, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого.

Відповідно до 31.4. Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

п. 31.4.3. Зовнішні світлові прилади:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N1408/27853, затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що у разі вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення, протокол не складається .

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Тобто, наведеною нормою чітко визначено винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

Судом установлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 01.11.2019 року відносно ОСОБА_1 , було винесено дві постанови за одне і теж саме правопорушення про що у матеріалах справи міститься копії зазначених постанов, а саме постанова серії ЕАК за №1693117, та постанова ЕАК за №1693228.Згідно з наданої відповіді з УПП патрульної поліції постанова Серії ЕАК за №1693117 була скасована 04.11.2019 року.

Щодо постанови серії ЕАК № 1693228, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Неправомірність дій відповідача в частині складання щодо нього оскаржуваної постанови серії ЕАК №1693228 полягає у наступному: 01.11.2019 а момент притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності і винесення постанови серії ЕАК № 1693228, діяла постанова серії ЕАК №1693117, якою ОСОБА_1 , вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення цього ж адміністративного правопорушення порушення, що суперечить статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може двічі притягатися до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідач не мав права розпочинати провадження у справі про адміністративне правопорушення, а розпочате підлягало закриттю, оскільки існувала обставина, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачена п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме: відносно нього вже існувала постанова (серії ЕАК №1693117) яка була скасована відповідачем лише 04.11.2019 року.

Крім того в постанові серії ЕАК № 1693228 зпорушення п. 31.4.3. г) ПДР на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Проте п.п. 31.4.3 г ПДР передбачає відповідальність за те що: г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу.,

у той час, як нанесення на розсіювачах світлових приладів тонування, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання,передбачено п.п. 31.4.3 ґ. ПДР.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови серії EАК №1693228 від 01.11.2019 року по справі про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно із вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 31.4. Правил дорожнього руху України передбачена заборона експлуатації транспортних засобів за наявності однієї з технічних несправностей або невідповідності таким вимогам, відповідно до п. 31.4.3. «Зовнішні світлові прилади», вони містять : а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар;в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Зі змісту п.п. а), п. 31.4.3. «Зовнішні світлові прилади»: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, вбачається, що це вимога - не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, а не одна з технічних несправностей.

На думку суду, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 121 КУпАП за порушення п.31.4.3. Правил дорожнього руху України.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві, а відповідач в порушенні вимог КУпАП склав не вірно протокол зазначивши не вірну частину статті, за якою до адміністративної відповідальності притягається правопорушник.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, отже, постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 01.11.2019 року серії ЕАК №1693228, підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно ст. 132 КАС судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 5-11, 77, 211, 217, 220, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського батальйону № 1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Донецькій області Калініченка Владислава Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити. частково

Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,від 01.11.2019 року серії ЕАК №1693228 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень КАС України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Рішення виготовлено 06.12.2019 року.

Суддя: О.А. Шевченко