Справа № 340/2133/19
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 340/2133/19

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів:
судді-доповідача Чумака С.Ю.,
суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року у справі № 340/2133/19 (суддя І інстанції Кармазина Т.М.)
за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (відповідач-1), Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (відповідач-2) про стягнення моральної та матеріальної шкоди,
треті особи: Державна казначейська служба України, Пенсійний фонд України, Міністерство внутрішніх справ України, Кабінет Міністрів України, Міністерство соціальної політики України,
В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права, просить оскаржену ухвалу скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування скарги зазначає, що звертався до суду з позовом про визнання протиправною відмови у призначенні та зобов`язання виплатити пенсію за вислугу років. Дізнавшись, що пенсія за період з 10.03.2006 по 31.12.2006 не призначена та не виплачена, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення на його користь компенсації за несвоєчасну виплату пенсії, матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з порушенням його конституційних прав. Вказує, що спір у даній справі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року у справі № 404/8137/13-а, яка залишена без змін постановою Верховного суду від 28 травня 2019 року, має преюдиційне значення у цій справі. Крім цього зазначає про необхідність прийняття окремої ухвали у відношенні судді суду першої інстанції ОСОБА_2 за прийняття судового рішення з порушенням вимог норм законодавства.
Від Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області та Міністерства соціальної політики України до суду надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
У вересні 2013 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Кіровоградського обласного військового комісаріату, управління поліції охорони в Кіровоградській області з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати неправомірною відмову відповідача 1 та 2 у призначенні йому пенсії за вислугу років, оформлену листом від 16 березня 2006 року № 1171, з рекомендацією звернутися до органів внутрішніх справ; визнати неправомірною відмову Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області № 12/М-41 від 01.03.2007 у призначенні йому пенсії за вислугу років; визнати неправомірною відмову Відділу Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області № 19/4-М-26 від 29.08.2006 у призначенні йому пенсії за вислугу років та у виплаті пенсії в період з 10.03.2006 по 31.12.2006 року; визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області № 458/М.11 від 18.07.2013 у виплаті йому пенсії за вислугу років; а також: зобов`язати відповідачів 1 та 2, на підставі частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян», передати його заяву про призначення пенсії за вислугу років від 02.03.2006 у п`ятиденний строк до Управління поліції охорони в Кіровоградській області (правонаступник Відділу Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області) та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, правонаступником якого є Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, при цьому вважати, що датою відправлення його заяви є 07.03.2006; зобов`язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області та Управління поліції охорони в Кіровоградській області: сформувати пенсійну справу ОСОБА_1 , призначити йому пенсію за вислугу років з 10.03.2006, нарахувати та виплатити йому пенсію за вислугу років з 10.03.2006 по 31.12.2006 включно; зобов`язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області та Управління поліції охорони в Кіровоградській області, керуючись Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» передати за формою, що затверджується Пенсійним фондом України пенсійну справу ОСОБА_1 з 1 січня 2007 року до Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області прийняти пенсійну справу ОСОБА_1 з 01.01.2007 від Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області і Управління поліції охорони в Кіровоградській області та продовжити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2007 безстроково.
Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2016 року у справі № 404/8137/13-а у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року у справі № 404/8137/13-а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2016 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_1 про визнання неправомірними відмови ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, відділу Державної служби охорони при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про відмову в призначенні пенсії, а також про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, управління поліції охорони в Кіровоградській області вчинити певні дії залишено без розгляду.
Позов ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, управління поліції охорони в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання неправомірними відмови та зобов`язання вчинити дії задоволентй частково:
- визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, викладену в листі від 18 липня 2013 року № 458/М-11 щодо права позивача на призначення пенсії за вислугою років;
- зобов`язано управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області документи для призначення пенсії за вислугою років стосовно ОСОБА_1 .
У задоволенні решти позову відмовлено.
28 травня 2019 року Верховним Судом ухвалено постанову, якою касаційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року без змін.
У подальшому, позивач з`ясував, що йому не призначено, не нараховано та не виплачено пенсію за вислугу років за період з 10.03.2006 по 31.12.2006.
Не погоджуючись з останнім, вказуючи про порушення своїх конституційних прав, позивач 23 серпня 2019 року звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про стягнення на його користь компенсації за несвоєчасну виплату пенсії, матеріальної та моральної шкоди.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини пов`язані з відшкодуванням шкоди, яка виникла у зв`язку з порушенням конституційних прав позивача щодо не призначення, не нарахування та не виплатою йому пенсії за вислугу років, а тому стосуються цивільних правовідносин, у зв`язку з чим даний спір не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Позивач по суті заперечує проти самого факту не призначення, не нарахування та не виплати пенсії за вислугу років за період з 10.03.2006 по 31.12.2006. Предметом спору у цій справі позивачем визначено відшкодування шкоди, яка виникла у зв`язку з порушенням його конституційних прав щодо не призначення, не нарахування та не виплатою йому пенсії за вислугу років за період з 10.03.2006 по 31.12.2006. Суд звертає увагу, що доводи, викладені позивачем в обґрунтування адміністративного позову у цій справі стосуються заявлених ним (вересень 2013 року) та вже розглянутих судом при вирішенні спору по суті у справі № 404/8137/13-а.
Проте, відповідно до ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічного правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні із вимогою вирішити публічно-правовий спір. В іншому випадку вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Враховуючи те, що у цій справі позивачем заявлені вимоги лише про відшкодування шкоди, яка виникла у зв`язку з порушенням на думку позивача його конституційних прав щодо не призначення, не нарахування та не виплатою йому пенсії за вислугу за період з 10.03.2006 по 31.12.2006, у той час, вимоги, зокрема, щодо призначення, нарахування та виплати пенсії за вислугу за цей період ним уже заявлялись та розглянуті у судовому порядку по суті у справі № 404/8137/13-а, тобто не в одному провадженні, колегія суддів дійшла висновку, що спір у цій справі не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Відтак, вимоги позивача про відшкодування шкоди у цій справі повинні вирішуватись в порядку цивільного судочинства, як правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.
З огляду на викладене, враховуючи те, що спір у цій справі не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та вимоги позивача про відшкодування шкоди у цій справі повинні вирішуватись в порядку цивільного судочинства, тому позов в частині стягнення моральної шкоди відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС також не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, а повинен вирішуватись в порядку цивільного судочинства.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позивачем вимоги належить розглядати в порядку цивільного судочинства, відтак відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про стягнення моральної та матеріальної шкоди необхідно відмовити.
Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, прийнята з дотриманням норм процесуального права, тому підстави для її зміни або скасування відсутні.
У зв`язку з цим заява позивача у апеляційній скарзі про необхідність постановлення окремої ухвали відносно судді суду першої інстанції ОСОБА_2 за прийняття судового рішення з порушенням вимог чинного законодавства, є безпідставною, підстави для постановлення окремої ухвали відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року у справі № 340/2133/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко