Справа № 280/2730/19
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 листопада 2019 року Справа № 280/2730/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач (з урахуванням уточнень від 25.06.2019) просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 №Ф-15538-49 відносно позивача на суму 17 510,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що у 2016 році позивач планував займатися підприємницькою діяльністю, а саме встановити атракціони в одному із парків у м. Запоріжжі. Позивачем подано заяву на реєстрацію в якості фізичної особи-підприємця, проте у зв`язку із відмовою у наданні дозволу на встановлення атракціонів, подальші реєстраційні дії позивачем були припинені. Жодних документів від податкової щодо реєстрації себе як фізичної особи-підприємця, повідомлень про існування заборгованості від відповідних органів не отримував. Відтак вважає оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмку) №Ф-1553849 у розмірі 17510,90 грн. протиправною. З вказаних підстав просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 10.06.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. В межах встановленого строку позивачем недоліки усунуто.

Ухвалою суду від 01.07.2019 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №280/2730/19, призначене судове засідання на 22.07.2019.

Ухвалою суду від 22.07.2019 провадження у справі зупинене до 25.09.2019 за клопотанням представників сторін про надання часу для примирення.

У зв`язку із перебуванням судді Бойченко Ю.П. в період з 16.09.2019 по 30.09.2019 у відрядженні та на лікарняному, судове засідання перенесено на 21.10.2019.

Ухвалою суду від 21.10.2019 провадження у справі поновлено.

На підставі ч. 3 ст. 194 КАС України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Відповідач позов не визнав, у своєму відзиві (вх. від 26.07.2019 №31018) зазначив, що позивач перебуває на обліку в органах доходів і зборів як фізична особа-підприємець з 19.06.2017 та на дату формування оскаржуваної вимоги не перебував в стані припинення підприємницької діяльності. Підставою для нарахування боргу (недоїмки) вказує проведені нарахування за кодом бюджетної класифікації 71040000 за 2017-2019 рік відповідно вимог чинного законодавства. Враховуючи викладене, оскаржувану вимогу №Ф-15538-49 від 15.05.2019 вважає законною. У задоволенні позову просить відмовити.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець за № 2 093041 (дата запису 19.06.2017) Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про що свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

19.06.2017 позивача взято на облік у Головному управлінні ДФС у Запорізькій області, Олександрівського управління у м. Запоріжжі, Олександрівська ДПІ (Шевченківський район).

В інтегрованій картці платника ОСОБА_1 за кодом бюджетної класифікації 71040000 у 2018 та 2019 році проведені нарахування відповідно вимог чинного законодавства, а саме:

1. за 2017 рік по строку 09.02.2018 - 4928 грн.( 3200 (мінімальна заробітна плата 2017 року) х 22 % = 704 грн. в місяць, за 7 місяців відповідно - 4928 грн.);

2. за 1 квартал 2018 року по строку 19.04.2018 - 2457,18 грн. (3723 (мінімальна заробітна плата 2018 року) х 22 % = 819,06 в місяць, за 3 місяці відповідно 819,06 грн. х 3 = 2457,18 грн.);

за 2 квартал 2018 року по строку 19.07.2018 - 2457,18 грн.;

за 3 квартал 2018 року по строку 19.10.2018 - 2457,18 грн.;

за 4 квартал 2018 року по строку 19.01.2019 - 2457,18 грн.;

3. за 1 квартал 2019 року по строку 19.04.2019 - 2457,18 грн.

У зв`язку з викладеним, 15.05.2019 ГУ ДФС у Запорізькій області сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-15538-49 на загальну суму боргу 17510,90 грн., у т.ч.: недоїмка 17510,90 грн.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-15538-49 від 15.05.2019 отримана позивачем 24.05.2019, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

27.05.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 2093041 про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , про що свідчить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач не погодившись із вказаною вимогою звернувся до суду із вказаним позовом про її скасування.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08 липня 2010 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон України № 2464-VI) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України № 2464-VI встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно частини 5 статті 9 Закону України № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

За правилами пункту 2 частини1 статті 7 Закону України № 2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За приписами частини 8 статті 9 Закону України № 2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Частиною 12 статті 9 встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року №469) та Зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

За приписами пункту 1 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Пунктом 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування встановлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Згідно з пунктом 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується (пункт 13 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, частина 16 статті 25 Закону України № 2464-VI).

Так суд зазначає, що у період часу з 19.06.2017 по 27.05.2019 позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, а відтак повинен був сплачувати у 2017-2019 роках єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець.

Беручи до уваги вищезазначене, враховуючи реєстрацію позивача у період часу з 19.06.2017 по 27.05.2019 як фізичної особи-підприємеця суд дійшов висновку, що позивач у зв`язку із вищезазначеним зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок у розмірі та у строки, встановлені чинним законодавством.

Відповідачем на обґрунтування суми недоїмки ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у відзиві на адміністративний позов наведено детальний розрахунок сум єдиного внеску, які несплачені позивачем, а також надано інтегровану картку платника податку ФОП ОСОБА_1 , у якій відображені всі несплачені позивачем суми єдиного внеску.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем належним чином обґрунтовано суму боргу ФОП ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску.

Посилання позивача на те, що він, подавши заяву у червні 2017 року про реєстрацію в якості фізичної особи-підприємця, не знав про свій статус фізичної-особи підприємця, не впливає на правомірність нарахування йому єдиного внеску як фізичній особі-підприємцю та не звільняє від обов`язку зі сплати такого внеску у встановлених законом порядку та розмірі.

Враховуючи все вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідач мав всі законні підстави для винесення вимоги про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ф-15538-49 від 15.05.2019, отже оскаржувана вимога є обґрунтованою, правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 №Ф-15538-49 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 27.11.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко