Справа № 300/1686/19
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" листопада 2019 р. справа № 300/1686/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Шумея М.В.,
секретаря Шпак М.М.,
за участю:позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Зайдель І.Р.,
представника відповідача Брезіцького М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач, ГУНП України в Івано-Франківській області) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позов мотивовано тим, що позивача 12.04.2019 згідно наказу №123 о/с було звільнено у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Підставою звільнення слугував наказ №500 від 25.03.2019 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Івано-Франківській області. Дане звільнення та підставу звільнення ОСОБА_1 вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки звільнення з посади є крайнім заходом дисциплінарного впливу, яке в даному випадку застосоване без урахування усіх обставин у справі та дотримання принципу пропорційності між вчиненим дисциплінарним проступком та мірою дисциплінарної відповідальності. Тому наказ про його звільнення є протиправним та таким, що порушує його права, свободи та законні інтереси і підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.08.2019позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду(а.с.22-23).
В установлений судом строк позивач усунув вказані недоліки, подавши заяву про визнання причини пропуску строку для звернення до суду поважними (а.с.27-28).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.10.2019 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні. Розгляд справи призначено на 04.11.2019 о 09:00 год.(а.с.1-2).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.10.2019витребувано у відповідача додаткові докази по справі(а.с.75-76).
Відповідачем подано відзив на позовну заяву №26/319 від 24.10.2019 (а.с.39-43), який надійшов на адресу суду 24.10.2019. Проти заявлених позовних вимог заперечив. Просив суд в задоволенні позову відмовити, зазначивши, що діяння вчинене позивачем несумісне з його посадою, оскільки позивачем скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Враховуючи вказане, вважає позов безпідставним та просить суд в задоволенні позову відмовити.
В судових засіданнях позивач та представник позивача пред`явлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити повністю з викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судових засіданнях надав додаткові пояснення по суті справи, подав витребуванні судом письмові докази, проти позову заперечив, з мотивів викладених у відзиві.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Майор поліції Кабаль Андрій Іванович з 27.02.2007 по 06.11.2015 перебував на службі в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 12.04.2019 на службі в Національній поліції. З 26.10.2017 інспектор сектору реагування патрульної поліції №3 Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.
За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у незаконному поводженні з бойовими припасами, їх придбанні, носінні, зберіганні та передачі, без передбаченого законом дозволу, що призвело до допущення майором поліції ОСОБА_1 ряду порушень вимог чинного законодавства України, керуючись статтями 2, 12, та 14 Дисциплінарного статуту, майор поліції Кабаль Андрій Іванович - інспектор сектору реагування патрульної поліції №3 Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області наказом №500 від 25.03.2019 притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України (а.с.12-14). Відповідно до даного наказу ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за результатами службового розслідування, проведеного за фактом протиправних дій інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, яке було призначено наказом ГУНП в Івано-Франківської області від 14.03.2019 № 433.
Наказом по особову складу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області №123 о/с від 12.04.2019 на підставі підпункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) пункту 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (а.с. 6).
На думку позивача, накази ГУНП в Івано-Франківської області №500 від 25.03.2019 та№123 о/с від 12.04.2019 винесені не на підставі та не у спосіб, передбачений чинним законодавством, а отже, звільнення позивача із займаної посади є протиправним. Правомірність та обґрунтованість вказаних наказів є предметом даного адміністративного спору.
Суд зазначає, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».
У відповідності до статті 1 Закону України «Про національну поліцію», Національна поліція України (надалі, також поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
У відповідності до статті 8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, служба, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 вказаного Закону, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Згідно з вимогами ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону; підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (надалі, також - Статут).Цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Статтею 1 Статуту визначено, що службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Стаття 12 Статуту вказує, що дисциплінарний проступок це протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Статтею 11 Статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (надалі, також - Порядок).
Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
В подальшому, висновком службового розслідування від 22.03.2019 за фактом протиправних дій інспектора сектору реагування патрульної поліції Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області встановлено факт відкриття кримінального провадження військовою прокуратурою Івано-Франківської області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України та затримання працівниками Івано-Франківського управління ДВБ НП України, спільно з слідчим ТУ ДБР розташованого у м. Львові та за технічної підтримки управління СБУ в Івано-Франківській області інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській областімайора поліції Кабаля А.І. Також, згідно висновку вказаного службового розслідування встановлено, що 15.03.2019 майору поліції ОСОБА_1 було повідомлено про підозру, в зв`язку із вчиненням ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
За результатами проведеного службового розслідування, за вчинення дисциплінарного проступкумайором поліції ОСОБА_1 , що виразився у незаконному поводженні з бойовими припасами, їх придбанні, носінні, зберіганні та передачі, без передбаченого законом дозволу,тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України, керуючись статтями 2, 12, 13 та 14 Статуту на інспектора сектору реагування патрульної поліції Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Суд звертає увагу на те, що основою висновку службового розслідування слугував текст повідомлення про підозру ТУ ДБР розташованого у м. Львові. Також, у даному висновку дисциплінарна комісія вказує на вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Зазначений висновок службового розслідування слугував прийняттю оскаржуваних наказів№500 від 25.03.2019 та №123 о/с від 12.04.2019.
Відповідно до ч. 3 ст. 19Статуту, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Крім того необхідною умовою для накладення стягнення є така ознака порушення службової дисципліни як вина працівника, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем.
Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до службової характеристики, позивач характеризується виключно з позитивної сторони (а.с. 18). Діючих дисциплінарних стягнень у позивача немає, що підтверджується його послужним списком, наявним у матеріалах справи (а.с. 18, 49-56).
Потрібно зауважити, що відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновку про неналежне виконання службової дисципліни, яке полягає вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України так, як на даний час рішення по факту вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області майором поліції Кабалем А.І. не прийнято, а тому зазначений факт судом не підтверджено, в зв`язку із чим накладення дисциплінарного стягнення на позивача в частині винесення оскаржуваного наказу, є передчасним.
Аналогічна правова позиція висловлена Європейським судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллен де Рібемон проти Франції», в якому суд зазначив, що принцип презумпції невинуватості перш за все гарантія процесуального характеру у кримінальних справах, але сфера застосування цього принципу значно ширша: він обов`язковий не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність та необґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому заявлені позивачем вимоги у частині визнання протиправними та скасування наказів №500 від 25.03.2019, №123 о/с від 12.04.2019 підлягають до задоволення.
Щодо правомірності решти заявлених позивачем вимог, суд дійшов таких висновків.
Згідно ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Враховуючи те, що позивача було протиправно звільнено зі служби в поліції, суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області з дати його звільнення, тобто з 12.04.2019.
Так, період вимушеного прогулу позивача слід рахувати з 12.04.2019 (з дня звільнення) по 27.11.2019 (дата ухвалення судом рішення).
При цьому, суд керується позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 28.10.2014 (№ рішення у ЄДРСР 41602330), відповідно до якої у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.
Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 (справа № 21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.
Відповідно до п. 2 даного Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
За приписами абз. 3 п. 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
Згідно п.п. 5 і 8 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Відтак постанова суду в частині поновлення позивача на посаді заступника начальника відділу начальника сектору кримінальної поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з 12.04.2019 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Івано-Франківській області" №500 від 25.03.2019 року в частині інспектора сектору реагування патрульної поліції Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Кабаля Андрія Івановича.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області "По особовому складу" №123 о/с від 12.04.2019 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 ЗУ "Про Національну поліцію".
Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області з 12.04.2019 року.
Рішення суду в частині поновлення на службі в поліції на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області з 12.04.2019 року та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, а саме 10639 (десять тисяч шістсот тридцять дев`ять) гривень 40 коп. допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.

Рішення складене в повному обсязі 02 грудня 2019 р.