Справа № 340/2182/19
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/2182/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши у м. Кропивницькому в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду, через свого представника - адвоката Полудня Є.О., з позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про відмову від позовної вимоги ( т. 2 а.с. 246), просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, винесені Головним управлінням Державної фіскальної служби у Кіровоградській області:

- № від 16.07.2019 року;

- № від 16.07.2019 року;

- № від 16.07.2019 року;

- № від 16.07.2019 року;

- № від 16.07.2019 року;

- № від 16.07.2019 року;

та рішення №Ф- від 16.07.2019 року, в частині донарахування єдиного соціального внеску за загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивач не погоджується з висновками акту перевірки та прийнятим на його підставі податковими повідомленням-рішеннями й мотивує позовні вимоги тим, що вказані рішення порушують його права, суперечать діючому законодавству, прийняті на основі необґрунтованих висновків податкового органу.

Позивач вважає, що висновки Акту перевірки є необґрунтованими і незаконними, та такими, що не відповідають фактичним обставинам, оскільки ґрунтуються лише на припущеннях, що в свою чергу, не підтверджені належними документами.

Так, при прийнятті оскаржуваних рішень відповідачами не враховано документи первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують факт формування витрат пов`язаних з підприємницькою діяльністю. Факт відсутності правових підстав формування витрат не доведений відповідачем.

Під час перевірки відповідачем не повністю досліджено факт своєчасного нарахування, звітності та виплати заробітної плати, зокрема не досліджено належним чином трудові договори, звіти щодо нарахування та сплати ЄСВ та військового збору.

Також, представник позивача вказує на безпідставність висновків про порушення вимог декларування сум екологічного податку, оскільки позивач не є платником даного податку та не проводить самостійно утилізацію шкідливих для довкілля речовин.

Крім того, позивачем формувалось звітність щодо нарахування ЄСВ, що підтверджується звітами, які подавались до контролюючого органу, а тому вимога про сплату недоїмки з ЄСВ є безпідставною.

Представником позивача 30.01.2019 подано заяву про відмову від позову в частині вимоги про щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.07.2019 року ( т. 2 а.с. 246).

Судом прийнято відмову представника позивача від зазначеної позовної вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та надав пояснення щодо їх обґрунтування.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог пославшись на законність оскаржуваних рішень та підтвердження виявлених в ході перевірки порушень наданим письмовими доказами.

Представниками сторін подані клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, (т.3, а.с. 137-138).

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі документи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

На підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пунктів 77.1 та 77.4 статті 77 Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-УІ, відповідно до наказу ГУ ДФС у Кіровоградській області від 17.05.2019 року №823 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 », направлення на перевірку від 30.05.2019 №977, виданого ГУ ДФС у Кіровоградській області та плану - графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Кіровоградській області Сизовою Оленою Миколаївною проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово - господарської діяльності фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за період діяльності з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року з метою контролю дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, а також законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 року, за наслідками якої складено акт № 51/11-28-13-05/ від 24.06.2019.

Згідно акту перевірки встановлені наступні порушення:

1. пункту 177.2, підпункту 177.4.5, підпункту 177.4.6, підпункту пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України в частині заниження податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 527575,04 грн., в т.ч. за 2017 рік-157131,44 грн., за 2018 рік 370443,60 грн.;

2. підпункту 1.1 - 1.6 пункту 16і підрозділу 10 розділу XX «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України в частині заниження суми податкового зобов`язання по військовому збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 43964,59 грн., в т.ч. за 2017 рік - 13094,29 грн., за 2018 рік 30870,30 грн.;

3. частини 2 пункту 1 статті 7 Закону №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині заниження суми єдиного внеску від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 193896,54 грн., в т.ч. за 2017 рік на суму 96553,31 грн., за 2018 рік на суму 97343,23 грн.;

4. пункту 31.1 статті 31, пункту 36.1 статті 36, пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України - порушення граничних термінів сплати податкових зобов`язань з військового збору від провадження діяльності;

5. пункту 31.1 статті 31, пункту 36.1 статті 36, пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України - порушення граничних термінів сплати податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності;

6. підпункту 16.1.5, 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.1., 44,3 статті 44, пункту 176.1 статті 176, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, книга обліку доходів та витрат на перевірку не надана.

7. підпункту 240.1.3 пункту 240.1 статті 240, підпункту 242.1.3 пункту 242.1 статті 242 Податкового кодексу України в частині заниження суми податкового зобов`язання з екологічного податку на загальну суму 1039,66 грн., в тому числі за І квартал 2017 року на суму 74,12 грн., за II квартал 2017 на суму 7,00грн., за III квартал 2017 - 161,77грн., за IV квартал 2017 -157,69грн., за І квартал 2018 - 122,63грн., за II квартал 2018 - 127,97грн., за НІ квартал 2018 -55,13грн., за IV квартал 2018 - 333,35грн.

6. підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, донараховано військового збору із заробітної плати найманих працівників за 2018 рік в сумі 6540,28 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки, винесені податкові повідомлення-рішення, зокрема:

- № від 16.07.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 791 362, 56 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням у розмірі 527 575, 04 грн., штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 263 787,52 грн. (т.1, а.с. 24);

- № від 16.07.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 234,09 грн. (т.1, а.с. 21);

- № від 16.07.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 65 946,89 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням у розмірі 43 964,59грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 21 982, 30 грн. (т.1, а.с. 23);

- № від 16.07.2019 року яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, пені у розмірі 12 289, 75 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням у розмірі 6 540, 28 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 4 196, 65 грн., та пенею у розмірі 1552,82 грн. (т.1, а.с. 19);

- № від 16.07.2019 року, яким застосована штрафна (фінансова) санкція (штраф) у розмірі 1 673 ,50 грн. за порушення строку сплати грошового зобов`язання військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (т. 1 а.с.22);

- № від 16.07.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з надходження від забруднення речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у розмірі 1 299, 58 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 1039, 66 грн., за штрафними санкціями - 259, 92 грн. ( т.1 а.с.18);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 16.07.2019 року щодо сплати недоїмки у розмірі 193 896, 54 грн. (т.1, а.с. 25).

Судом встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець 05.08.2011 Добровеличківською районною державною адміністрацією від року, одним видів господарської діяльності є - вантажний автомобільний транспорт (49.41 - за КВЕД) (т.1 а.с.13-15).

На підставі свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість №200092485 від 14.12.2012 року, є платником ПДВ (т.1 а.с.16-17).

Позивач в господарської діяльності використовує власні та орендовані транспортні засоби (т.1 а.с. 94-107, 112-122).

Зазначені обставини не заперечувалися представниками сторін в ході судового розгляду справи.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення № від 16.07.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 791 362, 56 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням у розмірі 527 575, 04 грн., штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 263 787,52 грн. (т.1, а.с. 24, т. 3 а.с.122 - 123).

Відповідачем зазначено, що в порушення вимог п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України облік витрат не вівся, перевіркою обраховано витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом від здійснення діяльності вантажних перевезень, за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року згідно наданих документів, а саме: виписок банку про рух коштів на розрахунковому рахунку, видаткових накладних, податкових накладних, актів виконаних робіт, чеків, інших розрахункових документів, наданих до перевірки, встановлено завищення витрат на загальну суму 3076302,61 грн. в т.ч. за 2017 рік на суму 928660,62 грн. та за 2018 рік на суму 2147641,99 грн. за рахунок:

- включення до складу витрат за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 року витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення (запасні частини до ТЗ, ремонт авто, автошини та акумулятори) на суму 928660,62 грн., які не включаються до складу витрат підприємця;

- включення до складу витрат за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 року витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення (запасні частини до ТЗ, ремонт авто, амортизація транспортних засобів) на суму 2147641,99 грн., які не включаються до складу витрат підприємця.

Відповідачем проведено остаточний розрахунок суми податку на доходи фізичних осіб з підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету за перевіряємий період, та визначено до сплати податок на загальну суму 527575,04 грн., в т.ч. за 2017 рік -157131,44 грн., за 2018 рік 370443,60 грн.

В судовому засіданні представниками відповідача зазначено, що позивачем надано необхідні первинні документи на підтвердження витрат за перевіряємий період, вказані документи оформлено відповідно до вимог чинного законодавства України, однак, позивачем невірно зараховано зазначені суми до складу витрат в порушення норм Податкового кодексу України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Так, пунктом 177.2 статті 177 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Водночас, як визначено підпунктом 177.4.5, пункту 177.4 статті 177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця: (…) витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею(…).

Згідно підпунктом 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПК України не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Таким чином, наведеними нормами урегульований порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, при цьому види основних засобів подвійного призначення визначені підпунктом 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПК України серед яких є легкові та вантажні автомобілі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем в порушення вимог ст. 172 ПК України, включено до складу витрат, у перевіряємий період, витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення - придбання запасних частини до автомобілів, вартість ремонту автомобілів, придбання автошин та акумуляторів, які не включаються до складу витрат підприємця, а тому рішення № від 16.07.2019 в частинні нарахування грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі у розмірі 527 575, 04 грн. є правомірним та скасуванню не підлягає.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 п.123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, штрафні санкції підлягають застосуванню у розмірі 50 % нарахованого податкового зобов`язання, в зв`язку з повторним протягом 1095 днів визначенням контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку (т.3 а.с.125), а тому рішення № від 16.07.2019 в частинні нарахування штрафних санкцій у розмірі у розмірі 263 787,52 грн. є правомірним та скасуванню не підлягає.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення № від 16.07.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 65 946,89 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням у розмірі 43 964,59грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 21 982, 30 грн. (т.1, а.с. 23, т. 3 а.с.122 - 123).

Відповідно підпункту 1.1 пункту 16 підрозділу 10 розділу XX «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України фізична особа - платник податків ОСОБА_1 є платником військового збору від здійснення підприємницької діяльності.

Згідно підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування військовим збором фізичної особи - підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (пункт 177.2 статті 177 Кодексу).

Як зазначалося вище, судом встановлено, що позивачем в порушення вимог ст. 172 ПК України, включено до складу витрат, у перевіряємий період, витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, які не включаються до складу витрат підприємця, в результаті чого завищено витрат на загальну суму 3076302,61 грн. в т.ч. за 2017 рік на суму 928660,62 грн. та за 2018 рік на суму 2147641,99 грн.

З огляду на викладене, відповідачем збільшено суму чистого оподатковуваного доходу, за перевіряємий період, та правомірно визначено суму податкового зобов`язання по військовому збору на загальну суму 43 964,59 грн., в т.ч. за 2017 рік - 13094,29 грн., за 2018 рік 30870,30 грн. а тому податкове-повідомлення рішення № від 16.07.2019 року скасуванню не підлягає.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 п.123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, штрафні санкції підлягають застосуванню у розмірі 50 % нарахованого податкового зобов`язання, в зв`язку з повторним протягом 1095 днів визначенням контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку (т.3 а.с.124), а тому рішення № від 16.07.2019 в частинні нарахування штрафних санкцій у розмірі у розмірі 21 982, 30 грн. є правомірним та скасуванню не підлягає.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 16.07.2019 року щодо сплати недоїмки у розмірі 193 896, 54 грн. (т.1, а.с. 25, т. 3, а.с.122 - 123).

Судом встановлено, що позивачем в порушення вимог ст. 172 ПК України, включено до складу витрат, у перевіряємий період, витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, які не включаються до складу витрат підприємця, в результаті чого завищено витрат на загальну суму 3076302,61 грн. в т.ч. за 2017 рік на суму 928660,62 грн. та за 2018 рік на суму 2147641,99 грн.

Внаслідок збільшення перевіркою суми чистого оподатковуваного доходу (з урахуванням даних звітів про суми нарахованого єдиного внеску), встановлено заниження суми єдиного внеску від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму на загальну суму 193 896,54 грн., в т.ч. за 2017 рік на суму 96 553,31 грн., за 2018 рік на суму 97 343,23 грн., чим порушено частину 2 пункту 1 статті 7 Закону №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пункт 3 розділу III Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04,2015 №449.

З огляду на викладене, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 16.07.2019 року є правомірною та скасуванню не підлягає.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно заявлених позовних вимог (т.1 а.с.12) позивачем не оскаржувалося рішення № від 15 липня 2019 року, яким застосовано штрафної санкції у сумі 29 044,99грн., у т.ч. за 2017 рік у сумі 19 310,66грн., за 2018 рік у сумі 9 734,32грн. (т. 1 а.с.26), однак суд вважає за необхідне вийти за межи позовних вимог та перевірити правомірність його прийняття.

Відповідно до п.3 ч.11 ст. 25 закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Судом встановлено, що відповідачем правомірно донараховано за переавіряємий період сума єдиного соціального внеску у розмірі 193 896, 54 грн., а тому застосування штрафної санкції у сумі 29 044,99грн. на підставі п.3 ч.11 ст. 25 закону України "«Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є правомірним.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення № від 16.07.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 234,09 грн. (т.1, а.с. 21).

Так, перевіркою своєчасності та повноти сплати податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності встановлено, що фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 податкове зобов`язання, визначене у податковій декларації про майновий стан і доходи № від 08.02.2017 року сплачене несвоєчасно (1 день прострочки) (т.1 а.с.46-47).

Відповідно абзацу першому підпункту 177.5.1 пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб розраховуються платником податку самостійно згідно з фактичними даними, зазначеними у Книзі обліку доходів і витрат, кожного календарного кварталу та сплачуються до бюджету до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом (до 20 квітня, до 20 липня і до 20 жовтня). Авансовий платіж за четвертий календарний квартал не розраховується та не сплачується.

Згідно абзацу першому пункту 31.1 статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається несплаченим своєчасно.

Відповідно пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку чи збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачем подано до відповідача податкову декларацію про майновий стан і доходи № від 08.02.2017 року та сплачено узгоджене зобов`язання не своєчасно (т.1 а.с. 138 - 141, т. 3 а.с.129-132), а тому відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України відповідачем застосовано штраф у розмірі 10 % .

З огляду на викладене податкове-повідомлення рішення № від 16.07.2019 року є правомірним та скасуванню не підлягає.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення № від 16.07.2019 року яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, пені у розмірі 12 289, 75 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням у розмірі 6 540, 28 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 4 196, 65 грн., та пенею у розмірі 1552,82 грн. (т.1, а.с. 19, 28,29).

Так, згідно наданих на перевірку документів та поданої до контролюючого органу звітності (розрахунки за Ф.- 1ДФ, звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування)), декларації про майновий стан і доходи (розділ «Витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату») встановлено, що у 2018 році нараховано заробітної плати найманим працівникам у сумі 492623,41 грн., військовий збір становить 7389,35 грн. Згідно баз даних контролюючого органу платником за 2018 рік перераховано податку до бюджету у сумі 1173,00грн. Заборгованість на кінець 2018 року складає 7389,35грн. (т.1, а.с. 28,29).

В судовому засіданні вказані обставини знайшли підтвердження та не спростовані позивачем.

Судом не встановлено порушень при розрахунку грошового зобов`язання, штрафу та пені встановлених оскаржуваним рішенням, а тому податкове-повідомлення рішення № від 16.07.2019 року є правомірним та скасуванню не підлягає.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення № від 16.07.2019 року, яким застосовано штрафна (фінансова) санкція (штраф) у розмірі 1 673 ,50 грн. за порушення строку сплати грошового зобов`язання військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (т. 1 а.с.22, т.3 а.с.123 зворотній бік).

Так, відповідно пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Перевіркою відповідача встановлено, що податкове зобов`язання, визначене згідно податкового повідомлення - рішення № від 11.05.2017 року сплачено несвоєчасно, (кількість днів прострочки - 45).

Зазначені порушення знайшли підтвердження в судовому засіданні та не спростовані позивачем ( т.3 а.с.124,126-127), а тому суд приходить до висновку, що податкове-повідомлення рішення № від 16.07.2019 року є правомірним та не підлягає скасуванню.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення № від 16.07.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з надходження від забруднення речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у розмірі 1 299, 58 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 1039, 66 грн., за штрафними санкціями - 259, 92 грн. ( т.1 а.с.18, т. 3, а.с.122 - 123).

Згідно вимог статті 240 Податкового кодексу України платниками податку є суб`єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються:

- викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення;

- скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти;

- розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини;

- утворення радіоактивних відходів (включаючи вже накопичені);

- тимчасове зберігання радіоактивних відходів їх виробниками понад установлений особливими умовами ліцензії строк.

Фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 до перевірки відповідача не надано дозвіл зі спеціалізованим підприємством, яке здійснює утилізацією відходів, а саме, використаних автомобільних шин (шини відносяться до IV класу небезпеки відходів та є малонебезпечними).

За перевіряємий період фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 , згідно первинних документів на придбання ТМЦ використано шин в кількості 947 штук, акумуляторів у кількості 30 штук та оливи (мастила моторні) у кількості 1773 л. (т.3 а.с.84-99).

Клас небезпеки відходів:

II клас: Батареї акумуляторні свинцеві некондиційні; Акумулятори лужні, у т.ч. кадмій-нікелеві, некондиційні; Батареї свинцеві зіпсовані або відпрацьовані (автотранспорт).

III клас: Масла та мастила моторні, трансмісійні інші зіпсовані або відпрацьовані.

IV клас: Шини, зіпсовані перед початком експлуатації, відпрацьовані, пошкоджені чи забруднені під час експлуатації.

Таким чином, відповідач вважає, що фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 занижено суму податкового зобов`язання з екологічного податку на загальну суму 1039,66 грн., в тому числі за І квартал 2017 року на суму 74,12 грн., за II квартал 2017 на суму 7,00грн., за III квартал 2017 - 161,77грн., за IV квартал 2017 - 157,69грн., за І квартал 2018 - 122,63грн., за II квартал 2018 - 127,97грн., за III квартал 2018 - 55,13грн., за IV квартал 2018 - 333,35грн,, чим порушено вимоги підпункту 240.1.3 пункту 240.1 статті 240, підпункту 242.1.3 пункту 242.1 статті 242 Податкового кодексу України.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в частинні протиправності зазначеного вище податкового - повідомлення рішення вказує, що не є платником екологічного податку.

Так, позивачем надано копії актів списання матеріальних цінностей, використаних при ремонті транспортних засобів ( т.3 а.с.3 -69) та лист ТОВ "В.Р. ТРАК ШИНА" в якому зазначено, що використані шини залишалися на товаристві, самостійно позивачем не утилізувалися (т.3 а.с. 2).

Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що вони не спростовують висновків відповідача щодо встановлених порушень, оскільки, як встановлено судом, у процесі діяльності позивача утворюються відходи (відпрацьовані акумулятори, шини, мастила тощо), однак ним не укладено договір на видалення та утилізацію відходів із суб`єктом господарювання (комунальними або спеціалізованими підприємствами тощо), а тому позивач є суб`єктом сплати екологічного податку.

Позивачем до суду не надано доказів сплати екологічного податку за перевіряемий період.

З огляду на викладене, податкове-повідомлення рішення № від 16.07.2019 року є правомірним та не підлягає скасуванню.

Таким чино, суд перевіривши оскаржувані рішення на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, прийшов до висновку, що вони є правомірними та не підлягають скасуванню.

Судових витрат, які б підлягали стягненню на користь відповідача, відповідно до ст. 139 КАС України, судом не встановлено.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, буд.55, м. Кропивницький, 25006, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 та пунктом 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

??????????

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун