Справа № 280/942/19
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 280/942/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Держпраці у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від від 30 липня 2019 р. (суддя Калашник Ю.В.) в адміністративній справі №280/942/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу на суму 111690 грн. за порушення вимог статті 24 КЗпПУ, прийняту уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Запорізькій області області від 11.12.2018 № КР-0101-18-007-294. В обгрунтування позову вказувала на недотримання службовими особами відповідача порядку проведення інспекційного відвідування, відсутності порушень, які зазначені в акті інспекційного відвідування.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від від 30 липня 2019 р. позов задоволено.

Управління Держпраці у Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. Скаржник вказує на те, що інспекційне відвідування позивача здійснено на підставі наказу № 1905 від 12.11.2018, службові особи Управління мали відповідні направлення, що відповідає вимогам Порядку № 295. Під час інспекційного відвідування встановлено, що у приміщенні кафе «Золоте Руно», в якому позивач здійснює підприємницьку діяльність, за барною стійкою знаходилась ОСОБА_2 , яка виконувала функції бармена та обслуговувала відвідувачів. Ця особа назвалась донькою позивача і повідомила, що вона протягом 2018 року працює без оформлення трудового договору. На думку скаржника, спірна постанова про застосування штрафу є правомірною, а законні підстави для її скасування відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про відсутність доказів роботи її доньки в кафе у день інспекційного відвідування, оскільки в апеляційній скарзі відповідач стверджує, що у приміщенні кафе була лише ОСОБА_2 , тому процес обслуговування клієнтів інспектору не вдалося зафіксувати.

Апеляційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами згідно статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.11.2018 відповідачем оформлено наказ № 1905 та направлення на проведення інспекційного відвідування №1026 від 14.11.2018 (а.с.45-46). У період з 15.11.2018 по 19.11.2018, інспекторами праці ГУ Держпраці у Запорізькій області, проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ЗП2229/315/АВ від 19.11.2018 (а.с.17-18). На підставі висновків Акту №ЗП2229/315/АВ від 19.11.2018 та виявленого порушення відповідачем 19.11.2018 винесено припис №ЗП2229/315/АВ/П, яким позивача зобов`язано усунути порушення вимог ч. 1,3 ст. 24 КЗпП України - у строк до 30.12.2018 (а.с.50). Розглянувши 11.12.2018 справу про накладення штрафу, на підставі акта інспекційного відвідування №ЗП2229/315/АВ від 19.11.2018, першим заступником начальника Управління прийнято постанову про накладення штрафу №ЗП 2229/315/АВ/П/ТД-ФС, якою до позивача, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, накладено штраф у розмірі 111690,00 грн. за порушення вимог ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України (а.с.12).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірної постанови.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 265 КЗпП посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. За приписами ч. 2 ст. 265 КЗпП юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема, в разі порушення інших вимог трудового законодавства, ніж ті, які передбачено у ч. 2 ст. 265 КЗпП. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. N 509 "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення" та визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 КЗпП України та частинами 2 - 7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення". Відповідно до п. 2 вказаного Порядку штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Як вбачається з наявних у справі письмових доказів, 15 листопада 2018 р. інспектором праці Данілевською Г.В. складено Акт № ЗП 2229/315/НД/АВ про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування внаслідок ненадання документів та ненадання керівником (його уповноваженим представником)/працівниками об`єкта відвідування усних та/або письмових пояснень з питань, що стосуються законодавства про працю (а.с.13).

Таким чином, зазначений акт підтверджує обставину спроби проведення інспекційного відвідування, яке фактично не відбулось. Проте, Акт інспекційного відвідування за № ЗП2229/315/АВ від 19.11.2018 містить опис порушень, які встановлені 15.11.2018, тобто в день, коли інспекційне відвідування не відбулось. Крім того, при розгляді справи про накладення штрафу та прийняття за її результатами спірної постанови відповідачем врахований лише Акт № ЗП2229/315/АВ від 19.11.2018 інспекційного відвідування, проте докази фактичного виходу в цей день інспектора Управління на об`єкт перевірки матеріали справи не містять. Письмові пояснення ОСОБА_2 (донька позивача), надані нею 15.11.2018, не можуть бути враховані, як доказ допущеного позивачем порушення законодавства про працю, оскільки, як зазначалось вище, 15.11.2018 інспекційне відвідування не відбулось.

Слід також зазначити, що пунктом 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення визначено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу. Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (пункт 4).

Відповідачем до суду першої інстанції докази прийняття такого рішення не надані.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу судубез змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення здодержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що доводи скаржника висновку суду першої інстанції не спростовують, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Запорізькій області-залишити без задоволення

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від від 30 липня 2019 р. в адміністративній справі №280/942/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 27 листопада 2019 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Ю. В. Дурасова

суддя Т.С. Прокопчук