Справа № 742/1885/16-а
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

09 грудня 2019 року
Київ
справа №742/1885/16-а
адміністративне провадження №К/9901/1715/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Стеценка С. Г.,
суддів Рибачука А. І., Тацій Л. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.07.2016 (головуючий суддя Циганко М. О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016 (головуючий суддя Шурко О. І., судді: Василенко Я. М., Степанюк А. Г.),

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У червні 2016 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Міністерство, Міноборони, Комісаріат відповідно, відповідачі), в якому просив: визнати протиправною відмову департаменту фінансів Міноборони подати пропозиції Міністру оборони України щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, тобто у відмові призначенні, нарахуванні та виплаті позивачу даної допомоги; зобов`язати Комісаріат направити до Міністерства документи щодо оформлення йому грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; визнати протиправною бездіяльність Міноборони щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги з доданими до неї документами; зобов`язати Міністерство розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги з доданими до неї документами у зв`язку з настанням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (далі спірні бездіяльність, грошова допомога).

2. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, ОСОБА_1 посилався на те, що у зв`язку з встановленням йому інвалідності третьої групи має право на призначення і виплату спірної грошової допомоги у розмірі та в порядку, передбаченому статтею 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон №2011-XII), Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі Порядок №975). На думку позивача, оскільки його заява з доданими до неї документами щодо призначення і виплати спірної грошової допомоги не була розглянута за встановленою законом процедурою, а відповідне рішення Міністерством прийняте не було, відповідачі допустили протиправну бездіяльність й тим самим порушили його право на соціальний захист.

ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.07.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016, позов задоволено частково: визнано протиправною відмову Департаменту фінансів Міністерства оборони України подати пропозиції Міністерству оборони України щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби в країнах де велися бойові дії, тобто, у відмові призначення, нарахування та виплаті позивачу даної допомоги; зобов`язано Комісаріат направити до Міністерства документи щодо оформлення ОСОБА_1 грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії. В іншій частині позову відмовлено.

4. Приймаючи таку постанову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що Міністерство, всупереч приписів Порядку №975, не прийняло відповідне рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення і виплату йому спірної грошової допомоги, а тому допустило протиправну бездіяльність. При цьому, суди дійшли висновків про те, що оскільки заява ОСОБА_1 по суті розглянута не була, наявні підстави для зобов`язання Комісаріату направити подані позивачем документи до Міністерства для вирішення цього питання.

ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, а також узагальнений виклад позиції інших учасників справи

5. Не погоджуючись із вказаними вище судовими рішеннями в частині задоволених позовних вимог до Комісаріату, останній подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх, у наведеній частині, скасувати та відмовити у позові.

6. В обґрунтуванні касаційної скарги Комісаріат зазначає, що у межах спірних правовідносин діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом №2011-XII і Порядком №975, при цьому, прав позивача не порушив, оскільки не вчиняв протиправних дій і не допускав бездіяльності у процедурі розгляду заяви ОСОБА_1 стосовно призначення і виплати йому спірної грошової допомоги.

7. Правом на подання заперечень на касаційну скаргу позивач та Міністерство не скористались.

ІV. Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.11.2016 відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.

9. В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

10. За правилами підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ Перехідні положення КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Гімона М. М., суддів: Мороз Л. Л., Бучик А. Ю.

12. У зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Гімона М. М. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 №14) та на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Стеценка С. Г., суддів: Рибачука А. І., Тацій Л. В.

13. Ухвалою Верховного Суду від 13.11.2019 справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження з 14.11.2019.

V. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

14. Як встановлено судами попередніх інстанцій, Згідно копії довідки Прилуцько-Варвинського об`єднаного військового комісаріату Чернігівської області від 31.01.2012 №216, ОСОБА_1 , 1965 року народження, безпосередньо приймав участь у бойових діях в складі Діючої армії в Афганістані з 19.05.1984 по 20.12.1985.

15. Відповідно до копії Акту судово-медичного обстеження від 04.06.2012 №122, у ОСОБА_1 мають місце наслідки черепно-мозкової травми (1984) у формі посттравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ст. з лівобічною пірамідною недостатністю, синдромом лікворної гіпертензії (згідно даних КТ від 7.02.12 р.), цефалгією, вестибулопатією, мнестичним зниженням, вираженою церебрастенією, на час огляду виявлені рубці м`яких тканин задньої поверхні шиї та правої кисті, котрі можуть являтись наслідком бойової травми, отриманої у 1984 році.

16. У відповідності до копії Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 06.06.2012 №1116, вбачається, що ОСОБА_1 має поранення (контузію) і захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

17. 21.06.2012 згідно копії Довідки сер. МСЕ-ЧНВ №046231, ОСОБА_1 вперше встановлено третю групу інвалідності від поранення (контузії) і захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Інвалідність встановлена на строк до 01.07.2013.

18. 10.07.2015 згідно копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №017348, ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності від поранення (контузії), захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Інвалідність встановлена на строк до 01.08.2017.

19. Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого управлінням праці та соціального захисту 13.07.2015, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

20. Листами Комісаріату від 22.03.2016 №5/11600 та департаменту фінансів Міністерства від 11.03.2016 №248/3/6/1267, ОСОБА_1 було повідомлено, що оскільки йому встановлено інвалідність у 2012 році, тобто до набрання чинності нової редакції статті 16 Закону №2011-XII, відповідно до якої прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, тому права на призначення одноразової грошової допомоги позивач не має. Крім того, позивачу роз`яснено, що оскільки підпункт 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 (далі Порядок №499), одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим із строкової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, а інвалідність позивачу встановлено понад зазначений термін, то Департамент фінансів не бачить підстав для подання пропозицій Міністру оборони України щодо призначення одноразової грошової допомоги.

VI. Позиція Верховного Суду

21. Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

23. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

24. Згідно з положеннями статті 41 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон №2232-XII в редакції, чинній станом на день встановлення позивачу інвалідності вперше) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

25. Частиною другою статті 16 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

26. Спірні у цій справі правовідносини пов`язані з вимогами щодо розгляду заяви стосовно призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду третьої групи, яку позивачу вперше встановлено з 21.06.2012.

27. В свою чергу, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 установлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 р., здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

28. Колегія суддів враховує й положення Порядку №975, затвердженого Урядом України відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону №2011-XII (в редакції, чинній після 01.01.2014, з урахуванням змін, внесених Законом України від 03.11.2006 №328-V).

29. Зокрема, абзацами першим, третім пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (набрала чинності з 24.01.2014) установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

30. Водночас, за правилами пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

31. Ураховуючи, що згідно з наявною в матеріалах справи довідки МСЕК позивачу вперше встановлена інвалідність з 21.06.2012, колегія суддів дійшла висновку стосовно поширення на спірні правовідносини дії частини другої статті 16 Закону №2011-XII (в редакції, чинній станом на вказану дату) та Порядку №499.

32. Разом з тим, підтвердження відповідною довідкою МСЕК 10.07.2015 раніше встановленої групи інвалідності не є обставиною, яка спричиняє виникнення у військовослужбовця нових прав у сфері соціального захисту, якщо про це прямо не вказано у законодавстві, що регулює ці правовідносини.

33. За змістом абзацу четвертого підпункту 2 пункту 2 Порядку №499 одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі 36-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

34. Пунктом 3 Порядку №499 передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

35. Своєю чергою, за приписами пункту 7 Порядку №499 керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.

36. Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

37. Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

38. Отже, у визначеній названими вище нормами законодавства процедурі вирішення питання про призначення і виплату спірної грошової допомоги Комісаріат виконує функції щодо прийняття у особи, яка звернулась за такою допомогою, заяви і документів, передбачених в пунктах 3 і 4 Порядку №499, реєструє їх та передає головному розпорядникові бюджетних коштів (у даному випадку Міністерству) висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додає вказані документи.

39. Обов`язок стосовно видання наказу про виплату одноразової грошової допомоги особам, які звернулися за нею, виникає в уповноваженого органу (у даному випадку Комісаріату) лише після розгляду зазначених вище заяви і документів головним розпорядник коштів (Міністерством) і прийняття ним рішення про призначення такої допомоги.

40. У разі ж прийняття головним розпорядник коштів (Міністерством) рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, Комісаріат, як уповноважений орган, повинен письмово повідомити про це заявника із зазначенням мотивів відмови.

41. У даному ж випадку суди не встановили порушення Комісаріатом алгоритму дій, які він мав вчинити на виконання вимог Закону №2011-XII та Порядку №499, більше того, не навели жодних мотивів, заснованих на підтверджених доказами обставинах цієї справи, які б свідчили про порушення саме скаржником встановленого законом порядку розгляду заяви ОСОБА_1 .

42. При цьому, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується те, що комісаріат прийняв і зареєстрував подані ОСОБА_1 заяву і документи, які направив головному розпоряднику коштів, а також склав і подав до департаменту фінансів Міністерства відповідний висновок. В свою чергу, отримавши від департаменту фінансів Міноборони лист, у якому зазначалось про відсутність підстав для призначення і виплати позивачу спірної грошової допомоги, Комісаріат повідомив ОСОБА_1 про викладені у цьому листі мотиви.

43. Зобов`язуючи Комісаріат направити до Міністерства документи щодо оформлення ОСОБА_1 спірної грошової допомоги, суди виходили лише з того, що саме на Міноборони покладено обов`язок прийняти відповідне рішення за наслідками розгляду заяви позивача і доданих до неї документів, однак, оскільки такого рішення прийнято не було, це, згідно з позицією судів попередніх інстанцій, зумовлює задоволення зазначених позовних вимог.

44. В той же час, Верховний Суд наголошує, що неприйняття Міністерством рішення про виплату або відмову у виплаті позивачу спірної грошової допомоги свідчить про бездіяльність, допущену саме цим суб`єктом владних повноважень і така не перебуває у безпосередньому взаємозв`язку з діями Комісаріату, які цьому передували й були вчинені у відповідності до вимог законодавства.

45. Крім цього, за приписами частин першої, другої статті 2 КАС України в редакції, чинній на час розгляду і вирішення цієї справи у суді першої інстанції, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

46. Частиною другою цієї ж статті визначені критерії, за якими адміністративні суди повинні перевіряти рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень.

47. Також, частиною першою статті 6 КАС України, в цій же редакції, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

48. Зміст названих положень процесуального закону дає підстави для висновку, що обов`язковою передумовою для задоволення адміністративного позову є встановлення судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, фактів порушення суб`єктом владних повноважень прав особи, яка звернулась за судовим захистом, внаслідок вчинення відповідачем протиправних дій або допущення ним невиправданої бездіяльності.

49. Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 не вказав, які саме дії або бездіяльність Комісаріату він вважає протиправними, та яким нормам матеріального права такі суперечать, а лише просив зобов`язати скаржника вчини певні дії, посилаючись на відсутність прийнятого Міністерством рішення по суті поданої ним до Комісаріату заяви.

50. Таким чином, суди, не встановивши під час судового розгляду порушень Комісаріатом норм законодавства і прав позивача, дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

51. Ураховуючи наведене, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах вимог і доводів касаційної скарги, повноважень касаційного суду, Верховний Суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій, в оскаржуваній Комісаріатом частині, неправильно застосували норми матеріального і допустили порушення норм процесуального права, що потягло за собою помилкове задоволення частини позовних вимог.

52. За правилами пункту 3 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

53. Своєю чергою, за приписами частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

54. Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356 КАС України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.07.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016 в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 направити до Міністерства оборони України документи щодо оформлення ОСОБА_1 грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог у цій частині відмовити.

В решті оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С. Г. Стеценко,
А. І. Рибачук,
Л. В. Тацій,
Судді Верховного Суду