Справа № 160/4156/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/4156/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

за участю:

представника позивача: Лукаш Л.О.,

представника відповідача: Ященко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року, (суддя суду першої інстанції Сліпець Н.Є.), прийняте у м. Дніпро у порядку письмового провадження, у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

07 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати пункт 40 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 18.01.2019 року №2, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності другої групи інвалідності з 02 серпня 2018 року внаслідок отриманої травми, пов`язаною із захистом батьківщини. Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому другої групи інвалідності з 02.08.2018 року внаслідок отриманої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у якому встановлено другу групу інвалідності з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги за третю групу інвалідності.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відмова відповідача у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги з тих підстав, що згідно п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 8 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 року №975, тобто у зв`язку зі спливом дворічного строку після первинного встановлення позивачу втрати працездатності є помилковою. На думку позивача, встановлення йому 3-ї групи інвалідності у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини є підставами для виплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі, передбаченому ч. 1 ст. 16-2 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, у якому позивачу встановлено 3 групу інвалідності, з урахуванням уже проведених виплат.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 19 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 18 січня 2019 року №2, про відмову ОСОБА_1 у призначені одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому другої групи інвалідності з 02 серпня 2018 року внаслідок отриманої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому другої групи інвалідності з 02 серпня 2018 року внаслідок отриманої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у якому встановлено ІІ групи інвалідності, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги за ІІІ групу інвалідності.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскільки первинно ІІІ групу інвалідності, пов`язану із проходженням військової служби, позивачу було встановлено 26.10.2015 року, а при повторному огляді 02.08.2018 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, останній не має право на отримання різниці між отриманою грошової допомогою у зв`язку з встановленням більш високої втрати працездатності або встановлення інвалідності більшої групи, оскільки ІІІ група інвалідності позивача встановлена після спливу 2 років з дня первинного встановлення інвалідності.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому, із посиланням на доводи адміністративного позову, останній просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу Міністерства оборони України без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААГ №035357 від 26.10.2015 року, позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку із виконанням обов`язку військової служби (а.с. 21).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААГ №031764 від 02.08.2018 року, позивачу встановлено ІІ група інвалідності з 01.09.2018 року з підстав отримання поранень, травм, контузії під час захисту Батьківщини (а.с. 25).

У зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, позивач звернувся із заявою про нарахуванням та виплату одноразової грошової допомоги.

Проте, рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №2 від 18.01.2019 року, позивачу відмовлено в призначенні доплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, оскільки ІІ група інвалідності встановлена позивачу понад дворічний термін.

Вважаючи дії відповідача з приводу відмов в призначенні доплати до одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановлення інвалідності вищої групи позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, в силу статті 58 Конституції України, норма Закону України від 6 грудня 2016 року №1774-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яка набрала чинності 1 січня 2017 року не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, а саме встановлення первинної групи інвалідності (після встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) за часовий проміжок з 2015 по 2018 рік, оскільки це фактично означатиме застосування зворотної дії закону в часі.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 3 Закону №2011-ХІІ дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до статті 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Згідно з п. 1 ст. 16 Закону №2011-ХІІ (в редакції, чинній на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пп. 6 п. 2 ст. 16 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Розмір одноразової грошової допомоги визначає стаття 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, відповідно до п. б) ч. 1 якої одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у розмірі: 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Пункт другий статті 16-2 Закону №2011-ХІІ передбачає, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

За правилами пункту четвертого статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

В подальшому, з 01.01.2017 року, законодавцем доповнено п. 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ абзацом 2 та встановлено, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, урегульовано Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі - Порядок №975).

Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 №335 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", пункт 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 доповнено абзацом такого змісту: У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

З огляду на зазначені норми права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності може бути реалізоване за умови, що встановлення вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. В разі, якщо вищу групу інвалідності або втрату працездатності особі було встановлено понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Як вже зазначалось, позивачу первинно було встановлено ІІІ групу інвалідності 26.10.2015 року, а ІІ групу інвалідності позивачу було встановлено при повторному огляді 02.08.2018 року, тобто після спливу 2 років з моменту первинного встановлення інвалідності, що свідчить про відсутність у позивача права на отримання виплат різниці одноразової грошової допомоги.

Посилання суду першої інстанції при задоволенні позову на висновки касаційного суду, викладені в постановах Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі №806/694/17, від 20.03.2018 року у справах № 295/3091/17, від 21.06.2018 року №760/11440/17, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Верховний Суду в рішеннях від 20.03.2018 року у справі № 295/3091/17, від 21.06.2018 року у справі №760/11440/17 вирішуючи спір між сторонами фактично виходили з того, що право на отримання одноразової грошової допомоги не обмежене у часі, оскільки виникає з моменту встановлення відповідної групи інвалідності або втрати працездатності. Між тим, фактично Верховним Судом не надано оцінки праву особи на отримання саме різниці між сумами грошової допомоги, з урахуванням вже виплачених сум, при встановленні інвалідності більшої групи в контексті не дотримання дворічного терміну з моменту первинного встановлення інвалідності, визначеного ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ та п. 8 Порядку №975.

Доводи позивач щодо необхідності задоволення позовних вимог із посиланням на правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 року в справі 21-563а14 суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

В постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 року в справі 21-563а14 судом зроблено висновок по суті спірних відносин щодо права особи на отримання грошової допомоги при настанні інвалідності, якщо станом на день звільнення останнього зі служби діяла стаття 16 Закону № 2011-ХІІ, яка передбачала державне обов`язкове особисте страхування та не передбачала виплату одноразової грошової допомоги. По суті цих правовідносин Верховний Суд України зазначив, що «обов`язкове особисте державне страхування» та «одноразова грошова допомога» є двома рівнозначними компенсаційними механізмами соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Тому у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Тобто, спірні відносини, що були предметом розгляду у справі 21-563а14 є відмінними від тих, що становлять предмет розгляду у даній справі.

Також, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції з приводу того, що в силу статті 58 Конституції України, норма Закону України від 6 грудня 2016 року №1774-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яка набрала чинності 1 січня 2017 року не може бути застосована до спірні правовідносини, оскільки право на отримання різниці одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності виникає у особи з моменту встановлення інвалідності вищої групи чи більшої втрати працездатності, а не з моменту первинного встановлення інвалідності. Відтак, оскільки ІІ (вищу від первинної) групу інвалідності позивачу було встановлено 02.08.2018 року, тобто на час дії п. 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ в редакції з 01.01.2017 року, у відповідача були відсутні підстави не застосовувати чинну норму п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ та призначати позивачу виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи, з урахуванням виплачених сум, після спливу 2 років з моменту первинного встановлення інвалідності ІІІ групи.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 243, ст. 308., ст. 310, ст. 315, ст. 317, ст. 321 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року в адміністративній справі №160/4156/19 скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає.

Постанова в повному обсязі складена 05.12.2019 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай