Справа № 804/184/16
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2019 року Справа № 804/184/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом приватного підприємства «Інвестдорсервіс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду вищенаведеною ухвалою: касаційну скаргу Криворізької центральної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області задоволено частково; Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2016 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов, витребувано від відповідача додаткові докази у справі та встановлено строк для надання додаткових доказів до 10.06.2019 року.
25.06.2019 року від Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, а також просив суд замінити відповідача на правонаступника.
Станом на 19.07.2019 року документи на виконання ухвали суду від 20.05.2019 в повному обсязі відповідачем надано не було.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року вирішено подальший розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з необхідністю отримання додаткових доказів та пояснень від сторін. Підготовче судове засідання призначено на 07.08.2019 року о 16:30.
07.08.2019 року від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення.
07.08.2019 року у підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Розгляд справи відкладено до 19.08.2019 року о 13:00 год.
19.08.2019 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання, у зв`язку з потребою у додатковому часі для надання доказів по справі.
19.08.2019 року у підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Розгляд справи відкладено до 11.09.2019 року о 13:10 год.
В підготовче судове засідання, призначене на 11.09.2019 року, учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року було витребувано від Головного управління ДФС у м. Києві додаткові докази по справі. Розгляд справи було відкладено до 03.10.2019 року о 10:00 год.
Станом на 03.10.2019 року витребувані судом документи не надійшли.
03.10.2019 року в підготовче судове засідання з`явився представник відповідача, представник позивача - не з`явився, про дату час і місце підготовчого судового засідання був повідомлений належним чином.
Для повторного направлення ухвали про витребування доказів у підготовчому судовому засіданні була оголошена перерва до 01.11.2019 року о 10:00.
15.10.2019 року до суду від Головного управління ДФС у м. Києві надійшли витребувані судом документи.
01.11.2019 року учасники справи в підготовче судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.
01.11.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було закрито підготовче провадження у справі. Причено справу до судвого розгляду по суті у судовому засіданні 15 листопада 2019 року о 10:00 год.
15.11.2019 року в судове засідання сторони не з`явились. в матеріалах справи була відсутня інформація про вручення позивачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Відповідач про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Судом було відкладено розгляд справи та призначено наступне судове засідання на 03.12.2019 року о14:00 год.
03.12.2019 року учасники справи в підготовче судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи по суті у судовому засіданні без участі представника відповідача. Протокольною ухвалою суд вирішив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, абзаців 1, 4, 5 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням відповідачем постанови від 07.04.2015 року слідчого з ОВС першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м.Києві старшого лейтенанта податкової міліції Онищенко М.В. про призначення позапланової документальної перевірки приватного підприємства «Інвестдорсервіс» Криворізькою центральною об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного підприємства «Інвестдорсервіс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України під час здійснення взаємовідносин з контрагентами ТОВ «Ротмент», ТОВ «Болрейд», ТОВ «Алінсо» та ТОВ «Делісто» за період 01.01.2014 року - 30.04.2015 року.
За результатами перевірки складено акт №616/04-81-22-01/34062342 від 25.06.2015 року, згідно висновків якого позивачем було допущено порушення п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.п.135.4.1 п.135.4, п.135.1, п.135.2, п.п.135.5. п.135.5 ст.135, п.п.139.1.1, п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.149.1 ст.149, ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, ст.1, п.2 ст.3, ст.4, п.6 ст.8, п.1 та п.2 ст.9 Закону України від 16.07.1999 р. № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704 та відповідно ст.55-1 Господарського кодексу України документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин між постачальниками - ПП «Інвестдорсервіс» - покупцями, за наслідками чого ПП «Інвестдорсервіс» завищено податковий кредит по податку на додану вартість на суму 576557,00 грн.; завищено податкові зобов`язання по податку на додану вартість на суму 592316,00 грн.; завищено витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2014 рік в сумі 1071 215,0 грн.; завищено дохід, що враховується при визначенні об`єкта оподаткування 2014 рік на загальну суму 1080265,0 грн.; занижено дохід, що враховується при визначенні об`єкта оподаткування 2014 рік - сума безповоротної фінансової допомоги у загальній сумі 1040819,00 грн.
Не погодившись із результатами перевірки, позивач 03 липня 2015 року подав до Криворізької центральної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області заперечення №0207-2 від 02.07.2015року, які було розглянуто листом №5801/10/04-81-22-01 від 08.07.2015 року.
Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням ПП «Інвестдорсервіс» звернулось до суду з позовною заявою.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2016, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2016, позов задоволено.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Податковим кодексом в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
При цьому датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
За статтею 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на прибуток є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.
У відповідності до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Наведені правові норми свідчать про можливість платника податку формувати податковий кредит та валові витрати у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач мав господарські взаємовідносини із ТОВ «Делісто» на підставі договору поставки №2/1214 від 02.12.2014 року, за умовами якого ТОВ «Делісто» зобов`язується передати у власність ПП «Інвестдорсервіс» матеріали верхньої будови колії та продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а ПП «Інвестдорсервіс» зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість.
На виконання умов вказаного договору ТОВ «Делісто» на адресу позивача поставлено товар на загальну суму 433 607,70 грн. (в т.ч. ПДВ 72 267,45 грн.), що підтверджується видатковими накладними №ДЕ-120523 від 05.12.2014 року, №ДЕ-120816 від 08.12.2014 року, №ДЕ-120921 від 09.12.2014 року, №ДЕ-121119 від 11.12.2014 року, №ДЕ-121214 від 12.12.2014 року, №ДЕ-121539 від 15.12.2014 року, №ДЕ-121825 від 18.12.2014 року, №ДЕ-121928 від 19.12.2014 року, №ДЕ-122231 від 22.12.2014 року.
Розрахунки між сторонами договору проведено у безготівковій формі в повному обсязі на суму 433 607,70 грн., що підтверджується банківськими виписками банку від 23.12.2014 року на суму 100 224,00 грн., від 16.01.2015 року на суму 333 386,68 грн.
Згідно умов договору та специфікацій умови поставки: DDР склад покупця м.Кривий Ріг, що за правилами «Інкотермс-2010» передбачає, що ТОВ «Делісто» (продавець) здійснює поставку та несе всі витрати і ризики, пов`язані з доставкою товару в місце призначення.
Факт оприбуткування товарно-матеріальних цінностей на складі позивача підтверджується актами приймання-передачі товару на відповідальне зберігання ФОП ОСОБА_1 згідно умов договору відповідального зберігання №3 від 01.12.2013 року.
Також у перевіряємому періоді позивачем з ТОВ «Ротмент» укладено договір поставки №4/011214 від 01.12.2014 року, за умовами якого ТОВ «Ротмент» зобов`язується передати у власність ПП «Інвестдорсервіс» матеріали верхньої будови колії та продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а ПП «Інвестдорсервіс» зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість.
На виконання умов даного договору ТОВ «Ротмент» на адресу ПП «Інвестдорсервіс» поставлено товар на загальну суму 592 299,30 грн. (в т.ч. ПДВ 98 716,55 грн.), що підтверджується видатковими накладними №РО-1210029 від 10.12.2014 року, №РО -1212024 від 12.12.2014 року, №РО -1215038 від 15.12.2014 року, №РО-1216023 від 16.12.2014 року, №РО -1222030 від 22.12.2014 року,№РО-1223024 від 23.12.2014 року, №РО-1224026 від 24.12.2014 року, №РО-122920 від 29.12.2014 року, №РО-123008 від 30.12.2014 року.
Розрахунки за отриманий товар проведено у безготівковій формі в повному обсязі на суму 592 299,30 грн., що підтверджується виписками банку від 08.01.2015 року на суму 180000,00 грн., від 14.01.2015 року на суму 101 850,90 грн., від 16.01.2015 року на суму 310 448,40 грн.
За умовами договору та специфікаціями умови поставки: DDР склад покупця м. Кривий Ріг, що згідно правил «Інкотермс-2010» означає, що ТОВ «Ротмент» (продавець) здійснює поставку та несе всі витрати і ризики, пов`язані з доставкою товару в місце призначення.
Факт оприбуткування товарно-матеріальних цінностей на складі підтверджується актами приймання-передачі товару на відповідальне зберігання ФОП ОСОБА_1 згідно умов договору відповідального зберігання №3 від 01.12.2013 року.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем з ТОВ «Ротмент» укладено договір №1/1214-П надання послуг (виконання робіт) від 01.12.2014 року, згідно умов якого ТОВ «Ротмент» (виконавець) надає послуги (виконує роботи) по завданню ПП «Інвестдорсервіс» (замовник) . Виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги (виконати роботи) по завданню замовника на власних або орендованих виробничих потужностях, або залучаючи для цього інших виконавців. Місцем надання послуг визначено м. Кривий Ріг вул. Окружна ,12. Згідно Додатку 1 до вказаного договору виконавець здійснює ремонт шпал залізобетонних б/в в кількості 5618 шт., вартість ремонту 1 шпали визначена в сумі 38,50 грн., ПДВ - 7,70 грн., загальна сума 46,20 грн. Сума договору становить 259 551,60 грн.
Постачальником вказаних у договорі шпал залізобетонних б/в був ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» згідно угоди від 19.06.2014 року №288814, за якою було придбано шпали залізобетонні б/в. Відпуск шпал проводився за накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів №817 від 06.10.2014 року, №825 від 28.10.2014 року, №839 від 31.10.2014 року, №840 від 05.11.2014 року, №920 від 21.11.2014 року, №926 від 28.11.2014 року, №786 від 18.09.2014 року, №808 від 30.09.2014 року, №809 від 29.09.2014 року. Транспортування шпал здійснювалось ПП «Інвестдорсервіс» найманим автотранспортом, про що свідчать товарно-транспортні накладні №101, 107, №109, №116, №124, №127, №128, №145, №151.
Станом на 01.12.2014 року залишок нереалізованих шпал б/в склав 5618 шт. Актом №2811 від 28.11.2014 року обстеження залізобетонних шпал б/в з виявлення несправностей та пошкоджень встановлено несправності та пошкодження шпал. На підтвердження проведення ремонтних робіт ТОВ «Ротмент» складено акт про надання послуг №РО-122601 від 26.12.2014 року, податкову накладну від 26.12.2014 року №255. Відремонтовані шпали реалізовано ТОВ «ВП Інсайт» згідно специфікації №1 від 05.12.2014 року до договору №03/1-11/14 від 03.11.2014 року, про що виписано видаткові накладні №13 від 05.12.2014 року, №36 від 17.12.2014 року. Товар отримано за довіреностями №80 від 05.12.2014 року та №81 від 17.12.2014 року головним інженером Кривошей О. В.
Розрахунки за поставлений товар проведено сторонами у повному обсязі в безготівковій формі, що підтверджується виписками банку від 05.12.2014 року на суму 200 000,00 грн. та від 17.12.2014 року на суму 320 016,00 грн.
Для перевезення вантажів ПП «Інвестдорсервіс» було укладено угоди транспортного експедирування з ФОП ОСОБА_2 №002 від 13.01.2014 року, ФОП ОСОБА_3 №003 від 13.01.2014 року, ФОП ОСОБА_4 №04/01-14 від 04.01.2014 року. Підтвердженням надання послуг перевезення є акти виконаних робіт за грудень 2014 року з вказаними підприємцями, які містяться в матеріалах справи.
Надання послуг зберігання товарів ФОП ОСОБА_1 за грудень 2014 року також підтверджується рахунком №48 від 06.01.2015 року, актом виконаних робіт №11 від 06.01.2015 року, випискою банку за 14.01.2015 року.
Щодо твердження відповідача про те, що приватним підприємством «Інвестдорсервіс» не було надано до перевірки сертифікатів якості та відповідності, а також товарно-транспортних накладних, суд зазначає, що сертифікати якості товару видаються безпосередньо виробником товару на підтвердження відповідності продукції певним нормативним вимогам і стандартам якості та не можуть вважатись первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та бути підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.
Відповідно умов договорів, укладених позивачем з ТОВ «Ротмент», ТОВ «Болрейд», ТОВ «Алінсо», ТОВ «Делісто», та специфікацій умови поставки DDP склад покупця м. Кривий Ріг згідно правил «Інкотермс -2010, що передбачає, що саме продавець здійснює поставку та несе всі витрати і ризики, пов`язані з доставкою товару в місце призначення, а тому, відповідно, договори на перевезення товарів укладались продавцями та відповідальність за складання товарно-транспортних документів покладено саме на продавця і на перевізника, а не на позивача як покупця, який ніякого відношення до договору перевезення не мав.
Крім того, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Водночас, на момент укладення угод та вчинення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особи та як платники податку на додану вартість, відтак перепон з приводу укладення, а також виконання будь-яких господарських договорів з ними, а надалі і включення цих сум до складу витрат для цілей оподаткування податками за такими договорами у позивача не було.
Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем до перевірки були надані всі первинні, бухгалтерські документи, виписки банку, та інші документи за перевіряємий період. Будь-яких письмових звернень від відповідача щодо необхідності надання додаткових документів чи пояснень на адресу ПП «Інвестдорсервіс» не надходило.
Відповідно до п. 58.4 ст. 58 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент спірних правовідносин) у разі коли судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов`язаний визначити податкові зобов`язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов`язань за якими встановлена судовим рішенням, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов`язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом.
Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковими зобов`язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов`язань за якими встановлена судовим рішенням, забороняється до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні або винесення ухвали про закриття такого кримінального провадження за нереабілітуючими підставами.
Абзац другий цього пункту не застосовується, коли податкове повідомлення-рішення надіслане (вручене) до повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно п. 86.9 ст. 86 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин) у разі якщо грошове зобов`язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.
Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.
При цьому, акт за результатми перевірки складено 25.06.2015 року.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення були винесені з порушенням вимог пункту 86.9 статті 89 та абзацу 3 пункту 58.4 статті 58 Податкового кодексу України.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, судовий збір у загальному розмірі 4798,69 грн, сплачений приватним підприємством «Інвестдорсервіс» при поданні до суду адміністративного позову відповідно до платіжного доручення від 07.12.2015 №2200, підлягає стягненню з Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов приватного підприємства «Інвестдорсервіс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Криворізької центральної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 08.07.2015 р. №000105201, яким збільшено суму грошового зобов`язання приватного підприємства «Інвестдорсервіс» з податку на прибуток приватних підприємств на суму 278 577,00 грн., з них 185 718,00 грн. - за основним платежем та 92 859,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь приватного підприємства «Інвестдорсервіс» судові витрати у розмірі 4 798,69 грн. (чотири тисячі сімсот дев`яносто вісім гривень 69 копійок).
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.
Суддя І.В. Юхно