Справа № 754/12802/19
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/420/19
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної служби м. Києва про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до відповідача Департаменту патрульної служби м. Києва про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 23.08.2019 року інспектор патрульної служби м. Києва Бердецький Д.А. склав відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 723839, відповідно до тексту якої, його автомобіль стояв за адресою по вул. Хоткевича, ближче 10 м. від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 г ПДР України. Позивач вважає, що ним не було здійснено порушення п. 15.9 г ПДР України, оскільки ним було зауважено інспектору поліції, що його авто стоїть на тротуарі, згідно п. 15.10 в ПДР України, є прохід для пішоходів 4 метри, а тому ним не порушено Правил дорожнього руху України. Крім того, зупинку свого авто ним було здійснено не по вул. Хоткевича, а на площі Новоросійській в м. Києві, що приблизно 200-250 метрів від вул. Хоткевича.

Отже, інспектор поліції створив не реальні факти, заніс до постанови неправдиві дані про місце знаходження його транспортного засобу, тобто, наявні порушення ст. 256 КУпАП щодо місця, суті адміністративного правопорушення. Крім того, зауважив, що інспектор поліції спілкувався з ним грубо.

Таким чином, позивач вважає, що оскаржувана ним постанова винесена відповідачем з порушенням вимог діючого законодавства, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.09.2019 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

27.09.2019 року позивачем, на виконання вимог ухвали суду від 10.09.2019 року, було подано до канцелярії суду супровідний лист з додатками.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.10.2019 року було відкрито провадження у вказаній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ст. 262 КАС України.

Вказаною ухвалою надано сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив тощо.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву відповідно до якого представник просить у позові відмовити, оскільки викладені твердження позивача не обґрунтовані та безпідставні. В обґрунтування відзиву представник відповідача вказує, що справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем 23.08.2019 вимог п. 15.9. г ПДР, що полягає у здійсненні зупинки ближче 10 м. від пішохідного переходу, було кваліфіковано, як адміністративне правопорушення, відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП. Оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача, поліцейський керуючись законом та правосвідомістю, постановив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом здійсненим поліцейським за допомогою спеціального пристрою з функцією фото-, кінозйомки. Отже, відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством.

Крім того, представник відповідача в своєму відзиві вказує на те, що позивач при спілкуванні з інспектором виражався зневажливо та не нормативно, вживав нецензурну лайку у бік інспекторів, образливо до них чіплявся.

З урахуванням викладеного, представник відповідача вважає, що оскаржувана позивачем постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії НК № 723839, 23.08.2019 року о 08 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Г. Хоткевича, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м. до пішохідного переходу, чим порушив вимоги п. 15.9. г ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Згідно частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п. 15.9 г) ПДР України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м. від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП регламентовано перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками порушення вимог розмітки проїзної частини доріг є правопорушенням передбачених цією частиною.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом було оглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського патрульної поліції з місця вчинення адміністративного правопорушення, який було долучено до відзиву представником відповідача, та який в розумінні вимог ст. 251 КУпАП є належним та допустимим доказом, з якого судом було встановлено, що позивач дійсно здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м. до пішохідного переходу.

Відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, згідно з ч.ч.3, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Постанова в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 723839 від 23.08.2019 року винесена уповноваженою на те посадовою особою, а також за формою і змістом відповідає вимогам ст.ст. 255, 256, 283 КУпАП.

Судом встановлено, факт порушення позивачем п. 15.9. г ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП та у зв`язку з чим на нього було накладено уповноваженою особою адміністративне стягнення, у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Крім того, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування обставин, що викладені в оспорюваній постанові, та на підтвердження своїх пояснень, стосовно дій відповідача, які на його думку є незаконними, а постанова в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 723839 є безпідставною та неправомірною.

З огляду на викладене, враховуючи наявні в справі докази, суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 723839 від 23.08.2019 року винесена відносно позивача уповноваженою посадовою особою та відповідає вимогам закону, а відтак вимоги позову є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної служби м. Києва про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Департамент патрульної поліції м. Києва, адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.

Суддя: О.М. Панченко