Справа № 160/6361/19
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2019 року Справа № 160/6361/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Гайсинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
09.07.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Гайсинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі відповідач), в якому, з урахуванням уточнень від 01.08.2019 року, просив:
- визнати дії Гайсинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, які виявилися у винесенні повідомлення від 18.06.2011 року про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №804/5443/17 від 24.05.2018 року неправомірними;
- зобов`язати Гайсинський районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відкрити виконавче провадження по рішенню Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року у справі за №804/5443/17, про що винести постанову і виконати дане рішення суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2019 адміністративний позов залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху на усунення недоліків позовної заяви.
У зв`язку з не виконанням позивачем вимог ухвали суду від 12.07.2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Гайсинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії ухвалою суду від 08.08.2019 року повернуто позивачу.
Не погодившись з даною ухвалою позивач 28.08.2019 року звернувся до Третього апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою про її скасування.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.10.2019 року апеляційну скаргу позивача задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
25.11.2019 року адміністративна справа №160/6381/19 повернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дії відповідача щодо винесення повідомлення від 18.06.2019 року про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 804/5443/17 від 24.05.2019 року є неправомірними, оскільки вчинені з порушенням строків визначених законодавством, а прийняте повідомлення не засвідчене належним чином, відсутні вихідний номер та дата його реєстрації.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 09.12.2019 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
В матеріалах справи наявні письмові докази того, що відповідач отримав вказану ухвалу суду 05.12.2019 року, проте, відзиву на позовну заяву до суду не надав.
Відповідно до ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Таким чином, з огляду на строки та прядок розгляду подібних справ та з урахуванням того, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, ігноруючи вимоги суду, відзиву до суду не надіслав, суд вирішив розглядати дану справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року у справі №804/5443/17, яке залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:
- визнано протиправною бездіяльність Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_2 щодо не вирішення питання про присвоєння ОСОБА_1 чергового військового звання «майор» на підставах визначених законодавством;
- зобов`язано Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_2 вчинити дії щодо розгляду питання про присвоєння ОСОБА_1 військового звання «майор» відповідно до норм законодавства;
- визнано протиправною бездіяльність Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (командир в/ч НОМЕР_3 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_2 , щодо не вчинення дій по укладанню із ОСОБА_1 нового контракту про проходження служби або звільнення зі служби у зв`язку з закінчення контракту у відповідності до норм чинного законодавства України;
- зобов`язано Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (командир в/ч НОМЕР_3 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_2 вчинити дії щодо укладання із ОСОБА_1 нового контракту про проходження служби або звільнення зі служби у зв`язку з закінчення контракту у відповідності до норм чинного законодавства України;
- визнано протиправним та скасовано Наказ Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_2 № 291 «Про призначення службового розслідування» від 10.03.2017 року;
- визнано протиправним та скасовано наказ Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_2 № 82 в частині зняття ОСОБА_1 зі всіх видів забезпечення від 08.04.2017 року;
- визнано протиправним та скасовано наказ Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_2 № 411 «Про призначення розслідування» від 11.04.2017 року;
- визнано протиправним та скасовано наказ Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (командир в/ч НОМЕР_3 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_3 № 119 від 02.09.2017р. в частині щодо усунення (відсторонення) ОСОБА_1 від посади з 28.03.2017 року;
- в решті позовних вимог відмовлено.
Також, судом встановлено, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 року судом виправлено описку в резолютивній частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року у вказаній справі, а саме - замість «Визнати протиправним та скасувати наказ Командувача військ оперативного командування Південь (командир в/ч НОМЕР_3 ) генерала-лейтенанта ОСОБА_3 № 119 від 02.09.2017р. в частині щодо усунення (відсторонення) ОСОБА_1 від посади з 28.03.2017р.», виправлено «Визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління персоналу-заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_3 полковника Шевчука № 119 від 02.08.2017р. про увільнення ОСОБА_1 від посади з 27.03.2017р. і зарахування в розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року набрало законної сили 27.03.2019 року.

На виконання рішення суду Дніпропетровським окружним адміністративним судом 24.05.2019 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист зі строком пред`явлення до 27.03.2022 року

У подальшому ОСОБА_1 звернувся до Гайсинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області із заявою про примусове виконання рішення суду з доданим до заяви оригіналом виконавчого листа.

Проте, відповідно до повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 18.06.2019 року, старшим державним виконавцем Гайсинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Теплим М.Г. було відмовлено позивачу у відкритті виконавчого провадження, на підставі п. 6, п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, у зв`язку з тим, що у виконавчому документі не вказаний РНОКПП командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 . Також, виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень та не може виконуватися державною виконавчою службою.

Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення старшим державним виконавцем повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 2 Закону України № 1404-VIII, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права;) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України № 1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 4 Закону України № 1404-VIII, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Так, відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України № 1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до Гайсинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області із заявою про примусове виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року надав виконавчий лист, який відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом з вимогою немайнового характеру, що містить зобов`язання, які необхідно вчинити боржнику, а саме:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_2 № 291 «Про призначення службового розслідування» від 10.03.2017 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_2 № 411 «Про призначення розслідування» від 11.04.2017 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ Командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_2 № 82 в частині зняття ОСОБА_1 зі всіх видів забезпечення від 08.04.2017 року.

Однак, виконавчий документ був повернутий позивачу, у зв`язку із відсутністю зазначення в ньому РНОКПП командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 .

Проте, суд вважає, що відсутність у виконавчому листі відомостей про РНОКПП не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання, з огляду на наступне.

Так, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, зокрема, є обов`язковість рішень суду.

Згідно з ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов`язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, необхідно розглядати як невід`ємну частину «судового розгляду» для цілей статті 6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Савіцький проти України, Кайсина та інші проти України заява № 46144/99, Іммобільяре Саффі проти Італії заява № 22774/93, Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутність у виконавчому документі будь-якої інформації щодо боржника, зокрема, РНОКПП не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Крім того, суд звертає увагу на те, що виконавчий лист містить вимогу немайнового характеру, чітке визначення дій, які слід вчинити боржнику та місце його знаходження, а тому у державного виконавця не було передбачених чинним законодавством підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання та для направлення стягувачу відповідного повідомлення.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дії Гайсинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, які виразились у винесенні повідомлення від 18.06.2019 року про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 804/5443/17 від 24.05.2019 року є обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Гайсинський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відкрити виконавче провадження по рішенню Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року у справі за № 804/5443/17, про що винести постанову і виконати дане рішення суду, суд вважає, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Враховуючи вищевказане та те, що діючим законодавством встановлена процедура примусового виконання рішення, при цьому, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади чи місцевого самоврядування та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цих органів, а отже, суд не може підміняти цю процедуру та орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення щодо відкриття виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде саме зобов`язання відповідача повторно вирішити питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом виданим Дніпропетровським окружним адміністративним судом 24.05.2019 року у справі № 804/5443/17.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийняття повідомлення від 18.06.2019 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи, що позивач, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Гайсинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (23700, Вінницька область, м. Гайсин, вул. І. Франка, буд. 28) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Гайсинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, які виявилися у винесенні повідомлення від 18.06.2019 року про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 804/5443/17 від 24.05.2019 року.

Зобов`язати Гайсинський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області повторно розглянути питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Дніпропетровським окружним адміністративним судом 24.05.2019 року у справі № 804/5443/17 та прийняти відповідне рішення з урахуванням наведених у даному рішенні судом висновків.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець