Справа № 824/1231/19-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/1231/19-а
Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким: визнати протиправною бездіяльність начальника військової частини НОМЕР_1 в порушенні законодавства про звернення громадян та не надання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 08.07.2019 р.; зобов`язати начальника військової частини НОМЕР_1 надати відповідь на заяву ОСОБА_1 від 08.07.2019 р. про надання довідки про причини та обставини поранення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08.07.2019 р. звернувся до відповідача із заявою про видачі довідки про причини та обставини травми, яку ОСОБА_1 отримав 26.01.2015 р., однак відповіді на вказану заяву не отримав. Таким чином, позивач стверджує про порушення Закону України «Про звернення громадян» та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

28.10.2019 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Крім того, запропоновано відповідачу, в разі заперечення проти позову, подати у п`ятнадцятиденний строк з дня винесення даної ухвали, відзив на позов. Однак, відповідач у визначений судом строк не подав відзив на позов.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2017 р. №660 встановлено, що ОСОБА_1 в період з 15.09.2014 р. по 06.10.2014 р., з 03.12.2014 р. по 17.03.2015 р., з 26.09.2015 р. по 04.02.2016 р., з 24.02.2016 р. по 10.08.2016 р., брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. (а.с. 10).

До матеріалів справи додано посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_2 , видане ОСОБА_1 . (а.с. 11).

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 06.04.2015 р. №248 вказано про отримання позивачем вибухової травми 26.01.2015 року. (а.с. 12).

В період з 23.03.2015 р. по 06.04.2015 р., з 30.08.2016 р. по 14.09.2016 р., з 25.07.2017 р. по 04.08.2017 р. та з 24.07.2018 р. по 02.08.2019 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Чернівецькому військовому госпіталі (В/Ч НОМЕР_3 ), що підтверджено виписками №1002, №2312, №2078, які додаються до заяви. (а.с. 13-15).

08.07.2019 р. позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про надання довідки про обставини травми, отриманої під час перебування на військовій службі з листопада 2013 р. по серпень 2018 року. Вказана заява доставлена відповідачу 09.07.2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 16-17).

Судом встановлено, що спірні правовідносини полягають в перевірці дій Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.07.2019 року.

Спірні правовідносини регулюються Законом України Про звернення громадян від 02.10.1996 № 393/96-ВР, Законом України "Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року N 2657-XII, Законом України Про доступ до публічної інформації від 13.01.2011 р. N 2939-VI.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами ст. 40 Конституції України, держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони та захисту інформації, врегульовано Законом України "Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року N 2657-XII (далі Закон №2657), Законом України Про доступ до публічної інформації від 13.01.2011 р. N 2939-VI

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №2657 передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 11 Закону №2657 визначено, що кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України Про доступ до публічної інформації від 13.01.2011 р. N 2939-VI (далі Закон №2939).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №2939 право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону №2939 доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з ч. 2 ст. 19 та п. 6 ч.1 ст. 14 Закону №2939 запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Водночас, питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі Закон №393), який забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ст.1 Закону №393 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону №393 регламентовано, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Згідно з положеннями ст. 5 Закону №393 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону №393 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 16 Закону №393 визначено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

При цьому, згідно з ст. 18 Закону №393 передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Суд звертає увагу, що вимоги ст. 19 Закону №393 покладають на органи державної влади, їх працівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень обов`язок: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечити поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону №393 визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Таким чином, вказані норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, зобов`язують розпорядника інформації у визначені строки надати заявнику витребувану інформацію, при цьому не обмежуючи розпорядника інформації в обранні способу, в який може бути надана необхідна інформація.

Як вбачається з матеріалів справи 08.07.2019 р. позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про надання довідки про обставини травми, отриманої під час перебування на військовій службі з листопада 2013 р. по серпень 2018 року. Вказана заява доставлена відповідачу 09.07.2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, у визначений ч. 1 ст. 20 Закону №393 строк, відповідачем не розглянуто заяву позивача та не надано відповіді на запитувану інформацію.

У зв`язку із зазначеним, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльність начальника військової частини НОМЕР_1 в порушенні законодавства про звернення громадян та не надання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 08.07.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений судом строк не подав відзив на позов ОСОБА_1 та не надав докази щодо розгляду заяви позивача від 08.07.2019 р., а тому суд розцінює вказані дії як визнання позову. У зв`язку із вказаним, позов обґрунтовано належним чином, а тому суд задовольняє його у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання про стягнення судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250, 263 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність начальника військової частини НОМЕР_1 в порушенні законодавства про звернення громадян та не надання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 08.07.2019 року.

3. Зобов`язати начальника військової частини НОМЕР_1 надати відповідь на заяву ОСОБА_1 від 08.07.2019 р. про надання довідки про причини та обставини поранення.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування сторін:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_4 );
відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя Т.М. Брезіна