Справа № 200/13241/19-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 р. Справа№200/13241/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення від 18.02.2019 року № 32 про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання здійснити призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням періоду навчання в Авдіївському професійно-технічному училищі з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року, стаж роботи у ВАТ «Племінний завод «Більшовик» з 16.10.2001 року по 19.04.2003 року, стаж роботи на посаді тракториста-машиніста у колгоспі «Рассвет» (в подальшому КСП «Рассвет») з 22.05.1985 року по 31.12.1998 року з дня звернення з заявою, а саме з 19.12.2018 року.

Також просить поновити строки звернення до суду в зв`язку з тим, що про рішення відповідача позивачу стало відомо 14.02.2019 року, коли останній отримав спірне рішення. Проте, в самому рішенні було написано, що воно може бути оскаржено до Головного управління ПФУ протягом одного року з моменту прийняття рішення, тому позивач помилково вважав, що має право звернутися до суду також протягом року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача з заявою від 19.12.2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням управління від 18.02.2019 року № 32 позивачеві було відмовлено в призначенні пенсії з підстав неврахування періоду навчання в Авдіївському професійно-технічному училищі з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року, стажу роботи у ВАТ «Племінний завод «Більшовик» з 16.10.2001 року по 19.04.2003 року, стажу роботи на посаді тракториста-машиніста у колгоспі «Рассвет» (в подальшому КСП «Рассвет») з 22.05.1985 року по 31.12.1998 року.

Позивач не погоджується з такими діями управління, оскільки періоди навчання та роботи підтверджено належними документами, що послужило зверненням до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 10 грудня 2019 року.

Позивач ОСОБА_1 до суду з`явився.

Відповідачем надано письмовий відзив від 19.11.2019 року (а.с. 78-79). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що 19.12.2018 року позивач звернувся в управління з заявою № 1227 про призначення пенсії.

Рішенням № 32 від 18.02.2019 року позивачеві було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю стажу.

Стосовно не зарахування до страхового стажу періоду навчання в Авдіївському професійно-технічному училищі зазначає, що в дипломі позивача відсутня печатка.

Щодо не зарахування спірного періоду роботи в ВАТ «Племінний завод «Більшовик» зазначає, що при звільненні позивача печатка не відповідає печатці при його працевлаштуванні.

Щодо неврахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи на посаді тракториста-машиніста в колгоспі «Рассвет» зазначає про відсутність запису про реорганізацію вказаного колгоспу у КСП.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 (а.с. 10-11). Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 19.12.2018 року про призначення пенсії на пільгових умовах як тракторист-машиніст відповідно до п. 2 абз. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з доданими документами (а.с. 82).

Рішенням управління № 32 від 18.02.2019 року позивачеві було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недостатність стажу (а.с. 17-19).

При цьому, відповідачем до страхового стажу позивача не зараховано періоди навчання в Авдіївському професійно-технічному училищі з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року, стаж роботи у ВАТ «Племінний завод «Більшовик» з 16.10.2001 року по 19.04.2003 року, стаж роботи на посаді тракториста-машиніста у колгоспі «Рассвет», який в подальшому реорганізований в КСП «Рассвет», з 22.05.1985 року по 31.12.1998 року через відсутність печатки на дипломі або невідповідність відтисків печаток.

Відповідно до диплому Г № 384843 від 16.07.1982 року ОСОБА_1 з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року навчався у середньому міському професійно-технічному училищі № 43 м. Авдіївки за спеціальністю: слюсар-сантехнік, газозварювальник (а.с. 20). Довідкою вказаного училища № 312 від 12.06.2019 року також підтверджено його навчання в училищі з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року (а.с. 21).

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», визначались види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. У відповідності до цієї норми до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації (пункт «д» частини 1).

Поняття системи освіти, її мету, та структуру визначено Законом України «Про освіту» (далі - Закон № 1060-XII).

Згідно з вказаним Законом професійно-технічними закладами освіти є: професійно-технічне училище, професійно-художнє училище, професійне училище соціальної реабілітації, училище-агрофірма, училище-завод, вище професійне училище, навчально-виробничий центр, центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів, навчально-курсовий комбінат, інші типи закладів, що надають робітничу професію (стаття 41).

Згідно статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 20.07.1982 року позивач після закінчення Авдіївського міського професійного училища був прийнятим слюсарем-сантехніком ІІІ розряду на спеціальний будівельно-монтажний поїзд № 408 Донецької ордена Леніна залізниці (а.с. 12).

Стосовно неврахування відповідачем спірних періодів роботи суд зазначає наступне.

У трудовій книжці позивача НОМЕР_3 від 17.06.1985 року (а.с. 13-16) по спірним періодам наявні наступні записи:

- з 22.05.1985 року по 31.12.1998 року в тракториста тракторної бригади колгоспу «Рассвет», який у подальшому було реорганізовано у КСП «Рассвет», про що свідчать записи у трудовій книжці та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 97-99);

- з 16.10.2001 року по 19.04.2003 року в якості тракториста-машиніста в ВАТ «Племінний завод «Більшовик», яку ліквідовано у зв`язку з визнанням його банкрутом, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 100-102).

Тобто, по всіх спірних періодах роботи є належним чином вчинені записи у трудовій книжці позивача.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо неврахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 спірних періодів навчання в училищі та роботи позивача в КСП «Рассвет» та ВАТ «Племінний завод «Більшовик», суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до п. 2 абз. 3 ст. 114 цього ж Закону па пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року не менше 27 років.

Право на призначення пенсії обґрунтовується також Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з ч. 3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Суд зауважує, що в трудовій книжці позивача належно відображено періоди роботи позивача у ВАТ «Племінний завод «Більшовик» з 16.10.2001 року по 19.04.2003 року, стажу роботи на посаді тракториста-машиніста у колгоспі «Рассвет» (в подальшому КСП «Рассвет») з 22.05.1985 року по 31.12.1998 року.

Крім того, період роботи позивача у ВАТ «Племінний завод «Більшовик» з 16.10.2001 року по 19.04.2003 року може бути підтверджений даними персоніфікації.

Період навчання позивача в Авдіївському професійно-технічному училищі з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року підтверджено довідкою вказаного навчального закладу № 312 від 12.06.2019 року.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Потенційний обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.

Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень відповідача також означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

Суд зазначає, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку, суд не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.

Належним способом захисту буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 10 квітня 2018 року по справі №348/2160/15-а.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не наведено належного обґрунтування правомірності прийнятого рішення, тому рішення відповідача від 18.02.2019 року № 32 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах є неправомірним і підлягає скасуванню.

Прийнявши неправомірне рішення, відповідач діяв поза межами статті 19 Конституції України та законів України, не визнавши право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

З зазначених причин, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення № 32 від 18.02.2019 року про відмову в призначенні пільгової пенсії, зобов`язання здійснити призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням періоду навчання в Авдіївському професійно-технічному училищі з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року, стаж роботи у ВАТ «Племінний завод «Більшовик» з 16.10.2001 року по 19.04.2003 року, стаж роботи на посаді тракториста-машиніста у колгоспі «Рассвет» (в подальшому КСП «Рассвет») з 22.05.1985 року по 31.12.1998 року з дня звернення з заявою, а саме з 19.12.2018 року підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Щодо клопотання позивача про поновлення строку для подання даного адміністративного позову до суду, суд зазначає, що клопотання підлягає задоволенню оскільки, даний позов поданий на захист саме конституційних прав позивача, зокрема, права на пенсійне забезпечення за віком, яке гарантоване державою.

За вимогами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк звернення до суду з даним позовом.

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 86020, Доненька область, Ясинуватський район, смт. Очеретине, м-н. Гідростроітелів, буд. 12, ) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18.02.2019 року № 32 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.12.2018 року № 1227 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши період навчання в Авдіївському професійно-технічному училищі з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року, стаж роботи у ВАТ «Племінний завод «Більшовик» з 16.10.2001 року по 19.04.2003 року, стаж роботи на посаді тракториста-машиніста у колгоспі «Рассвет» (в подальшому КСП «Рассвет») з 22.05.1985 року по 31.12.1998 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати з судового збору у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 10 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова