Справа № 260/1144/19
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2019 року м. Ужгород№ 260/1144/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - Митровка Я.В.;

представника відповідача - Юрик Б.І.;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року по справі № 857/2689/18 адміністративний позов позивача було задоволено повністю, зокрема стягнуто з Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 37 720,06 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 94 133,62 грн. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2018 р. було скасовано рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року по справі № 857/2689/18 та прийнято нове рішення, згідно якого адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 30 379,51 грн. та стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 67 666,58 грн. 09.07.2019 року відповідачем було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 11 260,52 грн., отже відповідачем невиплачено позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 19 118,99 грн. Представник позивача в судовому засіданні наголошував, що наявні правові підстави для стягнення із відповідача середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги. Таким чином, у зв`язку із невиплатою позивачеві одноразового грошового забезпечення в повному обсязі, яке було стягнуто Восьмим апеляційним адміністративним судом із відповідача на користь позивача, зокрема середнього заробітку за час затримки при звільненні за період з 01 квітня 2018 р. по 13 вересня 2018 р., представник позивача просив позов задовольнити та стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 14 вересня 2018 року по дату постановлена судового рішення в даній справі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову в повному обсязі з мотивів викладених у відзиві на позов, вказавши на те, що 09.07.2019 року відповідачем на виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 року було виплачено позивачеві 11260,52 грн., при цьому не виплачена, на думку позивача, одноразова грошова допомога при звільненні у сумі 19 118,99 грн. - є сумою утриманих обов`язкових податків і зборів. Таким чином, представник відповідача у судовому засіданні наголошував, що відповідачем було виплачено позивачеві всі належні йому суми при звільненні зі служби в поліції, а тому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач згідно з наказом Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України від 30 березня 2018 року № 24 о/с звільнений з 31 березня 2018 року зі служби в поліції (а.с. 17).

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

З системного аналізу вище вказаних правових норм вбачається, що виплата середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку можлива у разі відсутності спору про її розмір.

Як встановлено в ході розгляду справи по суті та не заперечувалося сторонами, позивач звертався до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України, згідно якого просив стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу при звільненні з поліції в розмірі 37720,06 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (адміністративна справа №807/670/18).

Як вбачається з адміністративної справи за №807/670/18, позивач наголошував, що при звільненні відповідачем не було проведено з ним розрахунок у повному обсязі.

Так, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 року (справа № 807/670/18) адміністративний позов позивача до відповідача було задоволено та стягнуто з Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільненні з поліції в розмірі 37720,06 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 94133,62 грн.

В подальшому постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року у справі № 807/670/18 було скасовано та прийнято нове, яким адміністративний позов позивача задоволено частково, а саме: зобов`язано Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України нарахувати та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу при звільненні, встановлену ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в розмірі 30379,51 грн., стягнуто з Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 67666,58 грн., в задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

З огляду на вище викладене, суд приходить висновку, що спір у межах адміністративної справи №807/670/18 стосувався розміру належних звільненому працівникові сум, відтак був наявний спір щодо розміру сум, належних позивачеві при звільненні.

Щодо посилань позивача на наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати одноразової допомоги, з огляду на те, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 року не була виконана відповідачем у повному обсязі, а саме: не було відшкодовано позивачеві суму коштів у розмірі 19 118,99 грн., то суд констатує наступне.

Так, частиною другою статті 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 10.04.2019 р. по справі №823/1919/16 зазначив, що аналіз обставин справи та зібраних доказів дає підстави для висновку про наявність у цій справі спірних правовідносин, які стосуються розміру належних звільненому працівникові сум, а відтак стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розумінні частини першої статті 117 КЗпП України є безпідставним.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Меньшакова проти України» від 08.04.2010 передбачено, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень статті 116, 117 Кодексу законів про працю України більше не застосовуються, а зобов`язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

Таким чином, за наявності спірних правовідносин, які стосуються розміру належних звільненому працівникові сум, стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розумінні частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №804/1782/16.

На підставі вище викладеного суд констатує, що питання щодо стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача було предметом розгляду в межах адміністративної справи №807/670/18.

Так, рішенням суду, яке набуло законної сили, а саме постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 року по адміністративній справі №807/670/18 було зобов`язано Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України нарахувати та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 30379,51 грн., а також стягнуто на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 67666,58 грн.

Згідно ч.2, ч.3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, саме на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 року по адміністративній справі №807/670/18, яка набула законної сили з дати її прийняття - відповідачем 09.07.2019 року було виплачено позивачеві суму в розмірі 11260,52 грн.

Таким чином, суд констатує, що рішенням суду вже було вирішено питання щодо розміру середнього заробітку, який підлягає виплаті позивачеві, у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні.

Так, позивач в позовній заяві посилається на неповне виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 року, як на підставу задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 14.09.2018 року по дату постановлення судового рішення по даній справі. Однак, вказані правовідносини за своєю суттю фактично є правовідносинами, які пов`язані з виконанням судового рішення в адміністративній справі №807/670/18.

Щодо твердження позивача, що відповідачем на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 року не було відшкодовано суму в розмірі 19 118,99 грн., то суд констатує наступне.

Відповідно до Податкового кодексу України (далі - ПК України) оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб підлягає будь-який дохід, нарахований (виплачений) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду, зокрема і доходи, що нараховуються до виплати за рішенням суду.

Порядок здійснення оподаткування доходів, нарахованих (виплачених) платнику податку податковим агентом та ставки податку, передбачено та визначено ст. 162 - ст. 179 ПК України.

Підпунктом 168.4.7 п.168.4 ст. 168 ПК України визначено, що відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподаткований дохід.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Судом встановлено, що на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України про роз`яснення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року у справі № 807/670/18, в якій просить роз`яснити резолютивну частину постанови, а саме: зобов`язати Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України нарахувати та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу при звільненні, встановлену ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в розмірі 30379,51 грн. та стягнути з Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 67666,58 грн., чи зазначені суми коштів підлягають оподаткуванню згідно норм Податкового кодексу України (податок з доходів фізичних осіб та військовий збір), а зазначена сума коштів повинна бути перерахована стягувачу з врахуванням утриманих обов`язкових податків та зборів? (а.с. 63).

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019 року було роз`яснено постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року, а саме зазначено, що в резолютивній частині вказаної постанови суми одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 30379,51 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 67666,58 грн., вказані без утримання з них податків та інших обов`язкових платежів.

З огляду на вище викладене, на Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України, як податкового агента, покладено відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до бюджету, у тому числі щодо сум податку, що нараховуються до виплати згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 року.

Так, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 року було зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити 30379,51 грн. одноразової грошової допомоги та 67666,58 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто загальна сума стягнення на користь позивача становить 98046,09 грн., з якої відповідачем було утримано податки в загальному розмірі 19118,97 грн. (ПДФО -18% - 17648,29 грн. та військовий збір - 1470,68 грн.).

З огляду на те, що відповідачем, як податковим агентом було стягнуто суму податків та зборів в загальному розмірі 19118,97 грн., відтак сума до виплати позивачеві, згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду за мінусом податків та зборів - становить 78927,12 грн. (98046,09 грн. - 19118,97 грн.).

Як було встановлено в ході розгляду справи по суті та не заперечувалося сторонами, відповідачем в червні було сплачено на користь позивача 67666,58 грн. (а.с. 71), а в липні сплачено на користь позивача різницю в сумі 11260,62 грн. (а.с. 68).

Окрім того, в матеріалах справи наявний лист Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 18.11.2019 року №7-58975987 та Постанова про закінчення виконавчого провадження від 18.11.2019 року ВП №58975987, згідно яких убачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №807/670/18 виданого Закарпатським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, встановлену ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в розмірі 30379,51 грн. - закінчено, у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, відповідач як суб`єкт владних повноважень надав до суду достатні та належні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України (вул. Ф. Ракоці, буд. 13 А, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відмовити.

2. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі підписано 07.12.2019 року, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.