Справа № 140/3000/19
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року ЛуцькСправа № 140/3000/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мачульського В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Фенікс» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання податкового повідомлення-рішення скасованим,

ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство «Фенікс» (далі ПСП «Фенікс», позивач, підприємство) звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області від 08.05.2019 № скасованим з дня, наступного за останнім днем строку, продовженого за рішенням керівника контролюючого органу, встановленого пунктом 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, а саме: з 26.07.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПСП «Фенкс» в порядку адміністративного оскарження подана скарга на податкові повідомлення-рішення, однак контролюючий орган вищого рівня у строк, визначений у пункті 56.8 статті 56 Податкового кодексу України (далі - ПК України), не прийняв вмотивоване рішення за результатами розгляду скарги, а також письмово не повідомив позивача про продовження строку розгляду скарги, у зв`язку з чим в силу вимог ПК України така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків, а податкове повідомлення-рішення нечинними.

Також позивач просить суду стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.2).

31.10.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.49-51). В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначив, що відповідно до пункту 56.8 статті 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. А тому, вказана норма закону пов`язує задоволення скарги із ненаправленням рішення за результатом скарги а не отриманням його скаржником.

Згідно корінця повідомлення про вручення поштового відправлення рішення про результати розгляду скарги направлене 25.07.2019 про що зазначено в графі «дата подання». А тому, окремі недоліки терміну вручення поштового відправлення не можуть бути підставою задоволення скарги.

Крім того зазначає, що надана адвокатським об`єднанням «АФК» позивачу послуга «підготовка та подання до суду позовної заяви оскарження податкового повідомлення-рішення від 08.05.2019 №» на суму 5000,00 грн. не відноситься до правової допомоги наданої позивачу, оскільки є неконкретизованою.

Підсумовуючи вищевикладене просив в задоволенні позову відмовити.

Також, у відзиві на позовну заяву, представник відповідача просив розгляд справи проводити за участю представника відповідача.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 у задоволенні клопотання відмовлено (а.с.54-55).

11.11.2019 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.57-79), у якій додатково вказав, що відповідачем по справі не надано чітких пояснень та належних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги.

Інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходили. Сторони скористались свої правом щодо подачі заяв по суті справи.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Волинській області проведена камеральної перевірки даних ПСП «Фенікс», задекларованих у податковій звітності з податку на прибуток, за результатами якої складено акт від 28.03.2019 № 6188/03-20-51-12/5383900 (далі - Акт) (а.с.9-13).

Відповідно до висновків викладених в вищевказаному акті, контролюючим органом було встановлено порушення п.п. 140.4.2 п. 140.4 ст. 140, п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України внаслідок заниження об`єкту оподаткування на 467 735 грн. та заниження податкового зобов`язання, заявленого у податковій декларації з податку на прибуток за 2018 рік, на суму 84 192,00 грн. Як свідчить текст акту, заниження об`єкту оподаткування відбулося внаслідок включення до податкової декларації з податку на прибуток № від 28.02.2019 за 2018 рік збитків у сумі 626 605 грн. за 2016 рік.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки, згідно п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, позивачем було подано на нього свої заперечення № 1-18/04/19 від 18.04.2019 (а.с.15-17).

Проте, листом ГУ ДФС у Волинській області від 06.05.2019 № 14499/10/03-20-51-12-11 «Про розгляд заперечення». доводи ПСП «Фенікс», викладені у запереченнях, не були взяті до уваги контролюючим органом (а.с.18-19).

В подальшому, Ківерцівським управління ГУ ДФС у Волинській області 08.05.2019 прийнято податкове повідомлення-рішення № , згідно якого позивачу було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 84 192,00 грн. та фінансові санкції в розмірі 21 048,00 грн. (а.с.21-23).

Як слідує з матеріалів справи позивач скористався процедурою адміністративного оскарження та подав на нього скаргу № 1- 24/05/19 від 24.05.2019 до Державної фіскальної служби України (а.с.25-27,29).

Рішенням ДФС України «Про продовження строку розгляду скарги» від 11.06.19 № 26637/6/99-99-11-04-01-25, строк розгляду скарги було продовжено до 25.07.2019 включно (а.с.30.

Рішенням ДФС від 22.07.2019 № 34824/6/99-99-11-04-01-25 скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення - рішення від 08.05.2019 № без змін (а.с.32-34). Дане рішення ДФС України надійшло рекомендованим листом Укрпошти № 880 та отримано підприємством 23.09.2019 (а.с.52).

Оскільки з податковим повідомленням-рішенням від 08.05.2019 № , з висновками акту камеральної перевірки, з рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 22.07.2019 № 34824/6/99-99-11-04-01-25 ПСП «Фенікс» категорично не погоджується, тому зверталося до суду за захистом своїх порушених прав з даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенні, суд приходить до таких висновків.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України).

Порядок оскарження рішень контролюючих органів врегульований статтею 56 ПК України.

Відповідно до пунктів 56.2, 56.3 статті 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (та у разі потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Пунктом 56.16 статті 56 ПК України визначено, що днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Строк розгляду контролюючим органом скарги платника податків установлений пунктом 56.8 статті 56 ПК України, у відповідності до якого контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

З урахуванням положень пункту 56.9 статті 56 ПК України керівник (або його заступник) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника контролюючого органу (або його заступника), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника контролюючого органу (або його заступника) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Наведене вище дає підстави для висновку, що юридичним наслідком порушення контролюючим органом встановленого ПК України або продовженого рішенням керівника контролюючого органу (його заступника) строку розгляду скарги платника податків, тобто ненаправлення впродовж цих строків платнику податків вмотивованого рішення за результатами розгляду скарги, є визнання скарги такою, що повністю задоволена на користь платника податків з наступного за днем закінчення зазначених строків дня. Такий самий правовий наслідок настає в разі, якщо рішення керівника контролюючого органу (або його заступника) про продовження строків розгляду скарги не було надіслано платнику податків до спливу двадцятиденного строку для розгляду скарги в процедурі адміністративного оскарження.

Визнання скарги повністю задоволеною на користь платника податків означає, що оскаржене рішення контролюючого органу з цього часу припинило регулюючу дію та не створює для платника податків юридичного обов`язку.

Суд звертає увагу, що норми ПК України містять в собі строк не тільки для прийняття контролюючим органом рішення, за наслідком розгляду скарги платника податків, а й обов`язок надіслати відповідне рішення платнику податків протягом строків встановлених ПК України.

Як уже було зазначено вище, рішення ДФС України від 22.07.2019 № 34824/6/99-99-11-04-01-25 про результати розгляду скарги ПСП «Фенікс», останнім було отримано 23.09.2019, що підтверджується відміткою про отримання на поштовому повідомлені про вручення рекомендованого листа Укрпошти № 880 (а.с.52).

Згідно відомостей веб-сайту Укрпошти, рекомендований лист № 880 був переданий відправником та прийнятий для подальшого пересилання поштовим відділенням 04123 12.09.2019 об 13.50 год.(а.с.36) Зазначену інформацію підтверджує також довідка Укрпошти від 30.09.2019 № 15-05-603 (а.с.37).

Відтак, вказана обставина свідчить, що рішення ДФС України від 22.07.2019 № 34824/6/99-99-11-04-01-25 про результати розгляду скарги було передане на пошту та надіслане ПСП «Фенікс» через 49 календарних днів після закінчення кінцевого строку його розгляду, встановленого ст. 56 ПК України. Таким чином, у встановлений строк, відповіді від податкового органу щодо розгляду скарги не надіслано.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача, про те що згідно корінця повідомлення про вручення поштового відправлення, рішення контролюючого органу про результати розгляду скарги направлене 25.07.2019, про що зазначено в графі «дата подання», а тому, окремі недоліки терміну вручення поштового відправлення не можуть бути підставою задоволення скарги, оскільки як слідує з оглянутої судом копії корінця рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 880, на ньому є відбиток штемпеля Укрпошти із зазначенням дати 12.09.2019 (а.с.52).

За приписами статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з пункту 1 частини першої статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

На підставі статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п. 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберга таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» визначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасовувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами для призначення податкових штрафів (санкцій), має саме податкове управління.

За встановлених у даній справі обставин відсутності доказів направлення підприємству до спливу двадцятиденного строку для розгляду скарги рішення контролюючого органу вищого рівня за результатами розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення від 08.05.2019 №, а також письмового повідомлення позивача про продовження строку розгляду цієї скарги, що в силу вимог пункту 56.9 статті 56 ПК України така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків, а податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 08.05.2019 №, нечинними.

Вказаний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду від 24.01.2019 у справі №№826/500/15, та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються при вирішенні цієї справи.

Щодо позовної вимоги про стягнення судових витрат по страві, а саме витрат зі сплати судового збору та витрат на професій правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката мають бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається із доданих письмових доказів, а саме: договору про надання правничої допомоги від 25.09.2019, детального опису витрат на правничу допомогу від 04.10.2019, рахунку №89 від 03.10.2019 на оплату правничої допомоги, акту приймання передачі від 04.10.2019, платіжного доручення №1276 від 04.10.2019 про оплату правничої допомоги позивач сплатив на рахунок адвокатського об`єднання «АФК» 5 000,00 грн. на оплату правової допомоги, яка відповідно до акту про надані послуги складається з: підготовки та подання до суду позовної заяви про оскарження податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 08.05.2019 №, 1000,00 грн. за 1 год., усього 5 годин (а.с.38-44)

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 наголосила на тому, що зазначений закон визначає не види правової допомоги, а виключно граничний розмір їх компенсації.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, схвалених Установчим З`їздом адвокатів України від 17.11.2012, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Таким чином, усі ці витрати повинні перебувати у безпосередньому причинному зв`язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.

За аналогією вищезазначені положення Правил адвокатської етики можна поширити й на інших фахівців у галузі права.

Щодо визначення та оцінки часу, витраченого фахівцем в галузі права суд бере до уваги види правової допомоги, що були надані позивачу фахівцем в галузі права на день постановлення судового рішення а також ті, що зазначені в актах виконаних робіт, зокрема: вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; час, витрачений на підготовку позовної заяви а також враховує час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; тривалість розгляду і складність справи.

Зважаючи на те, що судовий збір за подання позовної заяви складав 1921,00 грн., та, разом з тим, жодних зібраних нових доказів додано не було, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову, а відтак, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про задоволення розміру таких витрат, який буде справедливим за даних обставин справи.

Також, оскільки суд задовольняє позов повністю, то у відповідності до частини першої статті 139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані також зі сплатою судового збору у сумі 1921,00 грн., що підтверджуються платіжним дорученням № 1277 від 04.10.2019 (а.с.2).

Керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 08.05.2019 № скасованим з дня, наступного за останнім днем строку, продовженого за рішенням керівника контролюючого органу, встановленого пунктом 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, а саме: з 26.07.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, будинок 4, ) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Фенікс» (45141, Волинська область, Рожищенський район, село Козин, вулиця Ковельська, будинок 1А, ) судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня нуль копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, будинок 4, ) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Фенікс» (45141, Волинська область, Рожищенський район, село Козин, вулиця Ковельська, будинок 1А, ) витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський