Справа № 816/291/16
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2019 року

Київ

справа №816/291/16

адміністративне провадження №К/9901/10158/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Стеценка С.Г.,

суддів Рибачука А. І., Тацій Л. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Чутівської районної державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання дій протиправними, визнання нечинним та скасування рішення, касаційне провадження в якій відкрите за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 (головуючий суддя Соколенко Ф. Ф.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2016 (головуючий суддя Перцова Т. С., судді: Дюкарєва С. В., Жиглій С. П.),

В С Т А Н О В И В:

I. Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до державного реєстратора Чутівської районної державної адміністрації (далі - державний реєстратор), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просила: визнати протиправними дії державного реєстратора Реєстраційної служби Чутівського районного управління юстиції Ляховенко О. А. щодо реєстрації права власності (номер запису 6482697 від 21.07.2014) за ОСОБА_5 на об`єкт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 (далі - квартира) за іпотечним договором від 15.10.2010 №1282, прийнятого на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчука А. В. від 28.07.2014 №14745648 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; визнати нечинним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень Державної реєстраційної служби України Сидорчука А. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №14745648 від 28.07.2014 на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 54: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,9 кв. м., житловою площею 34,7 кв. м. на підставі іпотечного договору від 15.10.2010 №1282 за ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; далі - спірні рішення).

2. В обґрунтуванні позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що спірні рішення, якими за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на нерухоме майно (квартиру), яка їй належала, прийняті відповідачем з порушенням визначеного законодавством порядку, зокрема, за відсутності документів, які б підтверджували факт невиконання боржником основного зобов`язання за договором іпотеки та отримання іпотекодавцем листа-попередження з вимогою про необхідність усунення порушень зазначеного правочину.

II. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.06.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2016, відмовлено у задоволенні даного позову.

4. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірні рішення прийняті відповідачем у відповідності з вимогами законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, за наявності у державного реєстратора повного пакету документів, необхідних для проведення державної реєстрації права власності на квартиру згідно договору іпотеки.

5. При цьому, суди попередніх інстанцій виходили з того, що даний спір є публічно - правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

III. Короткий зміст вимог касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, а також узагальнений виклад позиції інших учасників справи

6. Не погодившись із наведеним вище рішенням апеляційного суду, позивач подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

7. В обґрунтуванні касаційної скарги ОСОБА_1 , спираючись на аргументи, аналогічні викладеним у позовній заяві, висловила незгоду з висновками судів попередніх інстанцій, викладених у оскаржуваних судових рішеннях, оскільки вважає, що останні не можна визнати законними та обґрунтованими, так як під час розгляду цієї справи не було надано належну правову оцінку доводам позивача, а також зібраним у справі доказам.

8. У запереченні на касаційну скаргу державний реєстратор зазначає, що не є належним відповідачем у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій, оскільки безпосередньо не приймав спірне у цій справі рішення від 28.07.2014 №14745648 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

9. Третя особа - ОСОБА_5 просив у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, оскільки вважає їх законними та обґрунтованими.

IV. Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

10. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.08.2016 відкрите касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.

11. В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

12. За правилами підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

13. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Гриціва М. І., суддів: Берназюка Я. О., Коваленко Н. В.

14. У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Гриціва М. І. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 №13) та на підставі розпоряджень заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Стеценка С. Г., суддів: Рибачука А. І., Тацій Л. В.

15. Ухвалою Верховного Суду від 02.12.2019 справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження з 04.12.2019.

V. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

16. Як встановлено судами попередніх інстанцій, за позивачем та третіми особами: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано право приватної сумісної власності на квартиру.

17 . 15.10.2010 між ОСОБА_1 (позивальник) та ОСОБА_5 (позикодавець) укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Панченковою О. Л. та зареєстрований в реєстрі за №1281.

18. Згідно пункту 1 вказаного вище договору ОСОБА_5 позичив, а ОСОБА_1 прийняла гроші у сумі 46000 гривень на шість місяців, строком до 15.04.2011, які позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві у термін з 01.04.2011 по 15.04.2011.

19. 15.10.2010 між ОСОБА_5 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (Іпотекодавці), укладено іпотечний договір, за умовами якого Іпотекодавці, з метою забезпечення виконання зобов`язання щодо повернення грошей, переданих за договором позики (ВРВ №304555, ВРВ №304556) передають в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру, яка знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1. 20 . Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Панченковою О. Л. та зареєстрований в реєстрі за №1282.

21. 21.07.2014 ОСОБА_5 подано до Реєстраційної служби Чутівського районного управління юстиції заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права приватної власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказану заяву зареєстровано у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21.07.2014 за реєстраційним номером 7461348.

22. До заяви додано, зокрема, наступні документи: копію договору іпотеки від 15.10.2010, посвідченого 15.10.2010 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Панченковою О. Л; копію договору позики від 15.10.2010, посвідченого 15.10.2010 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Панченковою О. Л; копії вимог - повідомлень та докази їх вручення іпотекодавцям.

23. 28.07.2014 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Чутівського районного управління юстиції Ляховенко О. А. за результатами розгляду зазначеної вище заяви прийнято спірне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на квартиру за ОСОБА_5 .

24. З вказаним рішенням не погодилась позивач й оскаржила його у судовому порядку.

VI. Позиція Верховного Суду

25. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

26. Статтею ж 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, окрім іншого, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

27. В свою чергу, за приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

28. За визначенням частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

29. У розумінні цієї ж статті адміністративним судом є суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ, а адміністративним судочинством визнається діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

30. В свою чергу, за приписами частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

31. Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

32. Аналогічні за своїм змістом критерії стосовно віднесення спору до публічно-правового визначались й процесуальним законом, чинним станом на день ухвалення оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції.

33. Отже, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

34. Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних, і господарських чи цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

35. Відтак, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

36. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

37. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

38. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

39. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

40. Виникнення спірних у цій справі правовідносин зумовлено незгодою позивача з спірними рішеннями державного реєстратора, внаслідок яких, фактично, відбувся перехід права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру, тобто цивільного права, від однієї фізичної особи до іншої. При цьому, заперечуючи проти вказаних рішень, позивач, насамперед, вказує на відсутність для цього підстав у контексті того, що державному реєстратору не було подано документів, які б вказували на факт невиконання ним, як боржником, основного зобов`язання за договором іпотеки та отримання іпотекодавцем листа-попередження з вимогою про необхідність усунення порушень зазначеного правочину.

41. Тобто, у даному конкретному випадку, позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача.

42. Ураховуючи те, що позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття особою права власності на спірне майно і можуть впливати на майнові права та інтереси осіб, які є учасниками цієї справи, суд, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшов висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

43. Колегія суддів також вказує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.10.2019 у справі №807/137/18 з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відступила від висновків, викладених у постановах від 04.04.2018 у справах №817/567/16 та №826/9928/15, від 10.04.2018 у справі №808/8972/15, від 16.05.2018 у справі №826/4460/17, від 23.05.2018 у справі №815/4618/16, від 05.06.2018 у справі №04/20728/14, від 12.06.2018 у справі №823/378/16, від 13.06.2018 у справах №820/2675/17 та №803/1125/17 щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

44. У вказаному рішенні Велика Палата Верховного Суду вказала, що такий критерій визначення юрисдикції спору як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на нерухоме майно не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою. Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів. Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

45. За правилами пункту 5 частини першої статті 349, частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

46. Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

47. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

48. В той же час, пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

49. Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, їх суб`єктний склад, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, у зв`язку з чим касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій слід скасувати і закрити провадження у справі, оскільки така має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

50. Керуючись статтями 340, 341, 344, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2016 - скасувати.

Провадження у справі закрити.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції цивільного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С. Г. Стеценко,

А. І. Рибачук,

Л. В. Тацій,

Судді Верховного Суду