Справа № 440/3919/19
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/3919/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2019 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, яка полягає у невиплаті, починаючи з 01.04.2018 пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Миргородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області виплатити заборгованість по пенсії за період з 01.04.2018 ОСОБА_1 негайно після проголошення судового рішення;

- зобов`язати Миргородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області негайно після проголошення судового рішення виплатити пенсію у межах суми нарахування за один місяць.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

04 листопада 2019 року позивачем надано до суду уточнений позов, відповідно до якого відповідачем визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, а вимоги викладені в наступній редакції:

- визнати протиправною бездіяльність Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, яка полягає у невиплаті, починаючи з 01.04.2018 пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити заборгованість по пенсії за період 01.04.2018 ОСОБА_1 негайно після проголошення судового рішення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області негайно після проголошення судового рішення виплатити пенсію у межах суми нарахування за один місяць.

Підставою для звернення до суду позивач вважає порушення своїх прав у сфері публічно-правових відносин діями Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі також - відповідач) щодо безпідставного припинення виплати пенсії позивачу з квітня 2018 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також вказаною ухвалою, зокрема, звільнено ОСОБА_1 до від сплати судового збору за подання до адміністративного суду позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а також поновлено строк звернення до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

25.11.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд відмовити у задоволені позову зазначивши, що з адміністративним позовом не погоджується з тих підстав, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків передбачених статтею 12 цього Закону, а згідно пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам" передбачено, що соціальні виплати припиняються в т.ч. у разі: 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Поновлення виплати пенсій особам, здійснюється відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та відповідно до Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

За відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджено копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 /а.с. 4144/. Позивач отримує пенсію за віком.

29.08.2017 позивач звернувся до Миргородського ОУПФУ із заявою про запит пенсійної справи за попереднім місцем проживання на території Донецьк області м. Красний Лиман, у зв`язку із переїздом до смт. Ромодан, Миргородського району як внутрішньо переміщеної особи після чого управлінням було направлено відповідний запит.

Виплата пенсії за віком громадянина ОСОБА_1 здійснюється за електронною інформацією. Паперова пенсійна справа до відділу не надходила.

Рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при управлінні соціального захисту населення Миргородської міськради №20 від 01.06.2018 припинено соціальну виплату громадянину ОСОБА_1

04.07.2018 позивач подав до управлінні заяву про поновлення виплати пенсії, на підставі якої виплату пенсії із 01.04.2018 поновлено.

Відповідно до Рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при управлінні соціального захисту населення Миргородської міськради №31 від 14.09.2018 відповідно до списків АРКАН, за якими позивач вибув за межі території України ОСОБА_1 , скасовано довідку внутрішньо переміщеної особи № від 10.08.2018 та припинено виплату йому пенсії.

Вважаючи своє право на виплату пенсії порушеним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд виходив з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У зазначеному рішенні Конституційного Суду України та відповідній практиці Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов`язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон № 1058-IV.

Частиною 3 ст. 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти, у сфері правовідносин врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Питання виплати пенсій врегульовані ст. 47 Закону № 1058-IV, за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Проте, жоден з таких випадків управлінням Пенсійного фонду не застосований та не доведений.

З матеріалів справи встановлено, що довідка позивача № від 10.08.2017 про взяття на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, скасована рішенням Управління соціального захисту населення Миргородської районної державної адміністрації № 2752 від 03.04.2017.

Викладена обставина послугувала підставою для припинення виплати пенсії ОСОБА_1 .

Відтак, припиняючи виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про порушення відповідачем вимог ст. 49 Закону № 1058-IV, оскільки позивачу припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав. З точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах Верховний Суд сформулював раніше, зокрема, у постановах від 13 березня 2018 року (справа № 235/4162/17), 20 березня 2018 року (справа № 234/2389/17), а також у рішенні від 3 травня 2018 року у зразковій справі № 805/402/18 (провадження № Пз/9901/20/18).

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для зупинення позивачу виплати пенсії. Скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є, передбаченою ст. 49 Закону № 1058-IV, підставою для зупинення виплати пенсії.

Аналогічна позиція неодноразово підтримана Верховним судом також у постановах від 02 жовтня 2018 року у справі №243/3785/17 (адміністративне провадження №К/9901/34665/18) , від 10 вересня 2019 року у справі №185/5100/17 (адміністративне провадження №К/9901/55380/18), від 15 березня 2019 року у справі № 336/5496/17 (2-а/336/497/17) (провадження № К/9901/47414/18), від 10 квітня 2019 року у справі № 425/964/17 (адміністративне провадження № К/9901/23072/18).

При цьому, судом враховано, що відповідно до наданої відповідачем довідки нарахування та виплата пенсії ОСОБА_1 за квітень 2018 року проведено на рахунок позивача в АТ "Ощадбанк" /а.с. 57/.

Відтак, встановивши те, що виплата пенсії позивачу припинена не з підстав, передбачених Законом № 1058-IV, суд приходить до висновку про протиправність бездіяльності Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, яка полягає у невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2018.

Надаючи оцінку вимозі позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити заборгованість по пенсії за період 01.04.2018 ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.

Згідно п. 4, 5 Порядку соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Як зазначено вище, частиною 2 статті 49 Закону № 1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії призначаються, припиняються і поновлюються органом Пенсійного фонду України і саме цей орган відповідає за призначення, припинення та поновлення їх виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Тому, не виплативши позивачеві пенсію за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З огляду на вищевикладене, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, як правонаступника Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, поновити виплату пенсії позивачу з 01.05.2018 та нарахувати та виплатити пенсію за віком з 01.05.2018.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

ОСОБА_1 у прохальній частині позовної заяви просить зобов`язати відповідача негайно після проголошення судового рішення виплатити пенсію у межах суми нарахування за один місяць.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Аналогічний висновок щодо застосування наведеної норми процесуального закону викладений у рішенні Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №805/402/18-а.

Зважаючи, що ухвалою суду від 06.11.2019 позивача звільнено від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності,66, м. Полтава, 36014, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, яка полягає у невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2018, нарахувати та виплатити пенсію за віком з 01.05.2018.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Допустити рішення суду до негайного виконання в межах виплати суми пенсії за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г. Ясиновський