Справа № 815/1514/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2019 року

Київ

справа № 815/1514/17

адміністративне провадження № К/9901/33097/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 грудня 2017 року (колегія у складі суддів: Стас Л.В., Турецької І.О., Косцової І.П.) у справі № 815/1514/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одмак» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Одмак» (надалі позивач, Товариство) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (надалі відповідач, податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємства та за платежем податок на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновки акта перевірки є необґрунтованими, оскільки під час перевірки посадовій особі надані всі первинні документи по взаємовідносинам з контрагентами ТОВ «Спец-Трейдинг», ТОВ «Ред Вінд», ТОВ «Саваж Торг», ТОВ «Троодос», які підтверджують факт придбання товарів (послуг) та надання їх у подальшому позивачем покупцям.

Одеський окружний адміністративний суд постановою від 12 липня 2017 року в задоволенні позову відмовив.

Суд першої інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості доводів викладених в акті перевірки позивача, стосовно того, що надані документи не відображають зміст, обсяг господарської операції та факт її здійснення.

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 7 грудня 2017 року скасував постанову суду першої інстанції та ухвалив нову постанову, якою адміністративний позов задовольнив в частині. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення № від 7 грудня 2016 року в частині донарахування за основним платежем у сумі 83 476.66 грн та штрафними санкціями у сумі 6 573.42 грн. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення № від 7 грудня 2016 року. В решті позовних вимог відмовив.

Приймаючи рішення, суд апеляційної інстанції встановив, що правомірність господарських операцій за 2014 рік підтверджується всіма первинними документами, які надавались під час перевірки та наявні в матеріалах судової справи.

Не погодившись з рішеннями суду апеляційної інстанції, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відзиві на касаційну скаргу Товариство зазначає, що всі документи були надані під час перевірки, тому доводи податкового органу є безпідставними. Просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що з 8 листопада 2016 року по 16 листопада 2016 року податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 8 серпня 2013 року по 31 грудня 2015 року, за результатами якої складено акт № 5896/15-53-14-01/38847500 від 23 листопада 2016 року.

Висновками акта встановлено порушення позивачем:

- пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 138.2, підпунктів 138.10.2, 138.10.3 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139 статті 139, підпункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 83 947 грн;

- підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, підпункту 192.1.1 пункту 192.1 статті 192, пункту 198.1, пунктів 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198 податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 165 907,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки податковим органом прийняті податкові повідомлення - рішення від 7 грудня 2016 року:

- № яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 90 638,00 гривень, з яких 83 947,00 грн за податковими зобов`язаннями та 6 691,00 за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 248 861,00 гривень, з яких 165 907,00 грн за податковими зобов`язаннями та 82 954,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Приписами статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно частини 1 статті 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Під час судового розгляду судами попередніх інстанцій досліджено первинні документи по взаємовідносинам Товариства з контрагентами ТОВ «Спец-Трейдинг», ТОВ «Ред Вінд», ТОВ «Саваж Торг», ТОВ «Троодос», копії яких долучено до матеріалів справи.

Дослідивши долучені до матеріалів справи копії первинних документів, Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані первинні документи не відображають зміст, обсяг господарської операції та факт її здійснення, а тому такі документи не можуть підтверджувати здійснення позивачем витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування відповідно до ст.ст. 138, 139 ПК України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між Товариством (замовник) та ТОВ «Саваж-Торг» (виконавець) укладено договір надання послуг № 120415/1 від 22 квітня 2015 року.За умовами договору виконавець приймає на себе зобов`язання в строки, на умовах і в порядку передбаченому цим договором, надати послуги з організації, збору, пресування, сортування та поставки для утилізації на переробні заводи вторинної сировини, послуги по вивозу відходів на знищення. Замовник зобов`язується оплатити вартість послуг згідно умов договору.

Договір не визначає місце, де виконавець повинен збирати сировину та відходи, куди поставляти на переробку та куди вивозити на знищення договір. Одиницю вимірування послуг, складові вартості, та загальну вартість послуг договір не встановлює, посилань на те, що вказані умови встановлені будь-яким додатком до договору у договорі відсутні. У договорі лише зазначено, що розрахунки здійснюються у національній валюті шляхом безготівкового перерахування. Строків розрахунку також не встановленою

В свою чергу, до договору додані копії актів здачі-прийняття робіт (том 1 арк. с. 192-198). Акт № 6 посилається на договір від 12 квітня 2015 року, який відсутній в матеріалах справи.

Вказані акти виписані на виконання «послуг із збирання, сортування», одиниця виміру тонни. Натомість місце збирання сировини, подальшу переробку та передачу в актах не зазначено. Вартість за одиницю послуги не вказана, більш того, у різних актах різна вартість у розрахунку за тонну, але підстав для такої різниці не зазначено.

Аналогічно за договором № 230214/2 від 23 лютого 2015 року, укладеним між Товариством та ТОВ «Ред Вінд» (том 1 арк. с. 199). Деякі акти, додані до вказаного договору містять посилання на договір № 300814/2 від 30 серпня 2014 року (том 1 арк. с. 200-204, 217-226). Всі разом акти не містять відомостей, які дозволяють встановити обсяг господарської операції (місце збирання сировини, її транспортування та отримувача тощо). Вартість за одиницю послуги не вказана, у різних актах різна вартість у розрахунку за тонну, але підстав для такої різниці не зазначено.

Судом першої інстанції також встановлено, що на тих самих умовах укладено договір № 200314/2 від 20 березня 2014 року між Товариством та ТОВ «Троодос» (том 2 арк. с. 198).

При цьому за вказаним договором, зокрема, сплачено відшкодування витрат на автотранспорт, одиниця виміру тонна. Натомість не зазначено місце доставки, вид транспорту, муршрут (том. 2 арк. с. 206, 207).

Аналогічно за договором № 200314/1 від 20 березня 2014 року, укладеним між Товариством та ТОВ «Спец-Трейдінг» (том. 2 арк. с. 212).

Договір купівлі № 230215/1 від 23 лютого 2015 року укладений між Товариством (покупець) та ТОВ «Ред Вінд» (продавець). Натомість не зазначено товар, що придбавається за цим договором, вартість товару, місце постачання. У видаткових накладних (том 1 арк. с. 228-231) в якості товару зазначений агломерат білий, вартість якого різна у кожній накладний.

Суд вважає за необхідне зазначити, що агломерат, це стан речовини, але якої саме речовини із наданих документів встановити неможливо. Крім того, зазначення у договорі, що ціна товару договірна, є незрозумілим, оскільки, це означає, що ціна товару зазначена в договорі, але в договорі ціна відсутня.

Жодних документів, які визначають ціну (рахунок, додаткова угода, лист тощо) до договору не додано.

Аналогічно за договором купівлі № 010414/10 від 1 квітня 2014 року, укладеного між Товариством та ТОВ «Спец-Трейдінг» (том 2 арк. с. 187). Товариством придбано агломерат, агломерат білий, агломерат стретч. Характеристики товару відсутні, назва речовини відсутня, місце постачання сторонами не узгоджено.

Таким чином, Суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості доводів викладені посадовою особою податкового органу в акті перевірки позивача, стосовно того, що надані документи не відображають зміст, обсяг господарської операції та факт її здійснення.

Відсутність формальних порушень при складенні первинних документів не може буди підставою для врахування таких документів, якщо з них неможливо встановити зміст та обсяг господарської операції.

Отже, Суд не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що правомірність господарських операцій за 2014 рік підтверджується всіма первинними документами, які надавались під час перевірки та наявні в матеріалах судової справи.

Враховуючи встановлені у цій справі обставини, Верховний Суд визнає, що суд першої інстанції, на відміну від суду апеляційної інстанції, здійснив їх комплексне дослідження, правильно застосував норми матеріального права та надав їм системне тлумачення, відтак судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанцій допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу підлягає задоволенню, а рішення суду апеляційної інстанції скасовується.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 грудня 2017 року у справі № 815/1514/17 скасувати.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі № 815/1514/17 залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду