Справа № 500/1571/19
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10968/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Чопко Ю.Т.

позивача Мороз В ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року (головуючий суддя: Осташ А.В., місце ухвалення - м. Тернопіль, дата складення повного тексту рішення 12.09.2019) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, стягнення на користь позивача коштів,

встановив:

ФОП ОСОБА_2 04.07.2019 звернулася з позовом до суду, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову № ТР 914/415/АВ/ТД-ФС від 25 липня 2018 року про накладення штрафу у розмірі 111690,00 грн та стягнути з відповідача незаконно стягнуті кошти в розмірі 66726,25 грн.

Обґрунтовує позов тим, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем безпідставно, з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки ґрунтується на висновках, викладених в акті інспекційного відвідування, які не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. Наголошує, що жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність між нею, як роботодавцем, та особою (яка не ідентифікована) трудових відносин в ході проведення перевірки відповідачем зібрано не було. Вважає, що відповідачем протиправно винесено оскаржувану постанову, а тому відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності за фактичний допуск працівника до роботи без укладення трудового договору. Наголошує, що відповідачем не встановлено осіб, які є учасниками відеозапису та не відібрані у них пояснення. Також, відповідач не здійснив жодних дій про повідомлення позивача ФОП ОСОБА_2 про час і місце розгляду постанови та прийняття рішення про накладення на неї адміністративного стягнення.

Крім того, перевірка проводилась на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місце самоврядування в Україні» за № 295 від 29.04.2017, яка Шостим апеляційним адміністративним судом визнана нечинною.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову управління Держпраці в Тернопільській області № ТР 914/415/АВ/ТД-ФС від 25 липня 2018 року про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 штрафу в розмірі 111 690 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто в користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Тернопільській області судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 111690 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке винесене з порушенням норм процесуального права, а тому просить його скасувати та залишити позов без розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що позивачем порушено строки звернення до адміністративного суду, передбачені ст. 122 КАС України. Крім цього, під час інспекційного відвідування, ФОП ОСОБА_2 не бажала спілкуватися з інспектором праці та відверто ігнорувала отримання поштової кореспонденції за юридичною адресою реєстрації суб`єкта господарювання.

Позивачка у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, просила її залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що метою перевірки викладеної у листі Кременецької райдержадміністрації Тернопільської області від 04.06.2018 № 01-695/02-17 на підставі наказу Управління від 02.07.2018 № 444, направлення від 02.07.2018 № 4.1/035/240 було проведено захід державного контролю (інспекційне відвідування), діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

ФОП Мороз В.В., згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстрована за адресою: - АДРЕСА_1 . Місце здійснення її господарської діяльності - АДРЕСА_2 (кафе-клуб «Зигзаг»).

На дату проведення заходу державного контролю, відсутня інформація про перебування найманих працівників у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , повідомлення про прийняття на роботу протягом 2017-2018 років не подавала, що підтверджується наданою інформацією від 13.07.2018 № 5789/10/19-00-13-01-30/14181 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області.

Інспектором праці складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ТР914/415/АВ від 10.07.2018. В ході проведення якого встановлено, що у порушення вимог статті 5, частини 1 статті 21, частина 3 статті 24 Кодексу законів про працю України та Постанови Кабінету Міністрів України № 413, ФОП ОСОБА_2 не укладено трудового договору в письмовій формі з найманою працівницею, також до укладення трудового договору із найманою працівницею не подано повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіального органу Державної фіскальної служби за місцем обліку його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На підставі акту інспекційного відвідування, заступником начальника Управління Держпраці у Тернопільській області прийнято рішення від 13 липня 2018 року №ТР914/415/АВ/ТД про призначення розгляду справи про накладення штрафу на позивача який відбудеться 25 липня 2018 року о 11:15 год.

Листом від 18.07.2018 № 2388/01-05-12.318 позивача повідомлено про час, дату та місце розгляду справи про накладення штрафу за адресою її місця реєстрації.

Заступником начальника Управління Держпраці у Тернопільській області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ТР914/415/АВ/ТД-ФС, якою на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 111690,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов в частині скасування постанови № ТР 914/415/АВ/ТД-ФС від 25 липня 2018 року необхідно задовольнити, оскільки в акті інспекційного відвідування не зазначено, з ким саме, позивачем не укладено трудовий договір, хто саме допущений до роботи без укладення трудового договору, які саме функції і хто їх виконував у кафе позивача, тобто не встановлено особу, найману працю якої використовувала ФОП Мороз. У задоволенні позову в частині стягнення з відповідача коштів в розмірі 66726,25 грн, суд дійшов висновку, що такі задоволенню не підлягають, оскільки, для повернення помилково стягнутих коштів позивач має скористатися загальним способом, передбаченим законодавством для повернення з бюджету помилково або надміру перерахованих коштів, зокрема, Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.13 № 787.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про скасування постанови № ТР 914/415/АВ/ТД-ФС від 25 липня 2018 року про накладення штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі» № 1985-IV 08.09.2014 (далі Конвенція № 81) передбачено, що інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків (ч. 2 цієї статті Конвенції № 81).

Відповідно до ст. 12 Конвенції № 81, інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Державна служба України з питань праці (Держпраці) згідно Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі-Положення № 96), є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі -загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно п.п 5 п. 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України 27.03.2015 № 340 (далі-Положення), Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

Відповідно до п.п. 5 п. 6 Положення Управління Держпраці для виконання покладених на нього завдань має право, зокрема, проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, встаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління Держпраці; безперешкодно без попереднього повідомлення проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень юридичних осіб (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичних осіб, які використовують найману працю.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 24 КЗпП України, передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 24 КЗпП України).

Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю (ч. 7 ст. 265 КЗпП України).

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17 липня 2013 року № 509 (далі Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади; акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Аналіз вищенаведених правових норм свідчить про те, що управління Держпраці, через утворені в установленому порядку територіальні органи, мають право здійснювати нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю, зокрема фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, з дотриманням процедури здійснення такого нагляду. За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що під час проведення інспекційного відвідування, початок 03.07.2019 закінчення 10.07.2019, відповідач встановив порушення ФОП ОСОБА_2 вимог ч. ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, а саме, було виявлено найману працівницю, яка виконувала трудові функції бармена, офіціанта без укладення трудового договору з відповідачем.

Вказані обставини підтверджуються відеозаписом, який доданий до матеріалів справи.

Так, згідно відеозапису, у кафе «Зигзаг», у якому ФОП ОСОБА_2 здійснює свою підприємницьку діяльність, до інспектора держпраці підійшла дівчина, яка прийняла замовлення на приготування однієї чашки кави та виконала його. На запитання інспектора ця особа повідомила, що працює у кафе барменом, офіціантом вже давно, прізвище своє не вказала. На прохання інспектора покликала ФОП Мороз, остання повідомила, що у неї відсутні наймані працівники, даних особи, яка готувала каву не повідомила і жодних пояснень не надала, як в подальшому на усні так і письмові вимоги відповідача.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно листа Головного управління ДФС у Тернопільській області від 13.07.2018 № 5789/10/19-00-13-01-30/14181, ФОП ОСОБА_2 повідомлення про прийняття на роботу протягом 2017-2018 років не подавала.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи докази свідчать про доведеність виконання трудових обов`язків фізичною особою у кафе «Зигзаг» у якому ФОП ОСОБА_2 здійснює свою підприємницьку діяльність, без укладення трудового договору, що вказує на порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Щодо покликання суду першої інстанції, що відповідачем не встановлено особу, найману працю якої використовувала ФОП «Мороз» без укладення трудового договору, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними. Оскільки, вказаний факт не спростовує того, що позивачем допущено особу до роботи без укладення трудового договору, а тому не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови. Крім цього, в силу ч. 1 ст. 77 КАС України, ФОП Мороз жодних доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються її заперечення не надала.

Щодо посилання позивачки, що їй не було повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу та про винесення оскаржуваної постанови, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (п. 6 Порядку № 509).

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка. (абз. 4 п. 8 Порядку № 509).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач надсилав повідомлення позивачу про дату, час і місце розгляду справи на адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зокрема, вул. Березова 14/50, м. Тернопіль (а. с. 70). Також, позивачу направлялася оскаржувана постанова на вказану адресу (а. с. 73). Однак, листи поверталися «за закінченням терміну зберігання». Крім цього, позивачу на вказану адресу направлялися вимога про надання документів, акт інспекційного відвідування, акт про відмову від підпису, однак листи із зазначеними документи поверталися «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про свідомі та систематичні дії позивача, які здійснювалися з метою неотримання відомостей, що стосувалася інспекційного відвідування.

Таким чином, відповідач вживав усіх заходів, залежних від нього, для належного інформування позивача про прийняті щодо неї рішеннь за наслідками інспекційного відвідування, а фактичне неотримання цих рішень ФОП ОСОБА_2 , з причин, які не залежали від Управління Держпраці у Тернопільській області, не може бути підставою для скасування постанови від № ТР 914/415/АВ/ТД-ФС від 25 липня 2018 року.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова № ТР 914/415/АВ/ТД-ФС від 25 липня 2018 року про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу у розмірі 111690 грн підлягає скасуванню, оскільки така прийнята відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом.

Згідно приписів ст. 139 КАС України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, то підстави для стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень у цій справі відсутні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при частковому задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для часткового скасування судового рішення та прийняття постанови відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 500/1571/19 в частині задоволення позову про визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Тернопільській області № ТР 914/415/АВ/ТД/-ФС про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 у розмірі 111690 грн скасувати та прийняти у цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

У решті рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 500/1571/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 06.12.2019.