Справа № 360/4828/19
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4828/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач, Старобільське ОУПФУ) про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач звернувся до Старобільського ОУПФУ з заявою від 10.04.2019 про визначення права на призначення пенсії, на що отримав відповідь, що відповідач прийняв рішення від 10.07.2019 № 16 про відмову в призначенні пенсії.

У рішенні відповідач зазначив, що в призначенні пенсії за віком відмовлено з огляду на те, що пенсійне забезпечення громадян в Україні здійснюється за нормами Закону № 1058, відповідно до статті 26 якого право на призначення пенсії за віком мають особи, які досягли пенсійного віку та при наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Загальний страховий стаж визначено 20 років 03 місяці 246 днів. До загального страхового стажу не враховано періоди роботи, записи по яких в трудовій книжці проведені з порушенням і потребують додаткового підтвердження: з 20.02.1981 по 18.08.1981 - відсутній номер документа, який є підставою для звільнення з роботи; з 30.03.1987 по 21.12.1987 - в датах наказів про прийом на роботу та звільнення з роботи місяці вказані римськими числами; з 20.01.1988 по 23.05.1988 - запис про звільнення не завірено уповноваженою особою; з 24.04.1992 по 18.05.1998 - відсутній проміжний запис про перейменування підприємства (ш. «Луганська» виробничого об`єднання «Луганськвугілля» державне відкрите акціонерне товариство ш/у «Луганське»).

На дооформлення пакету документів згідно діючого законодавства в термін з 10.04.2019 по 09.07.2019 додаткових документів не надійшло.

За наявними документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5) загальний стаж становить 20 років 03 місяці 26 днів замість необхідних 25 років, право на пенсію за віком станом на дату винесення рішення відсутнє.

Листом від 17.07.2019 № 5206/03-10 відповідач знов повідомив, що позивач не має права на призначення пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу.

Позивач вважає рішення від 10.04.2019 незаконним, оскільки спірний період роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці, засвідчено підписами уповноваженої особи та містить відповідні печатки, відтак, відомості, зазначені в трудовій книжці свідчать про те, що позивач працював у вказаний період. При цьому неналежний порядок заповнення трудової книжки та не зазначення про перейменування/реорганізації, на якому позивач працював, з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

На час внесення записів до трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (в редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 № 252 зі змінами, внесеними постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 № 412), згідно із пунктом 1.4 якої питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців» відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Крім того, відповідно до постанови КМУ від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження К/9901/1298/17).

Тому загальний стаж з 20.02.1981 по 18.08.1981, з 30.03.1987 по 21.12.1987, з 20.01.1988 по 23.05.1988 необхідно врахувати.

Щодо періоду роботи з 24.04.1992 по 18.05.1998, це є пільговим стажем за списком 2, у цей період позивач працював на шахті «Луганська» ВО «Луганськвугілля», що в подальшому було перейменовано в ДВАТ ш/у «Луганське».

З посиланням на норми статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637, позивач зазначив, що ним разом із заявою про призначення пенсії було надано трудову книжку з зазначенням відомостей про роботу за професіями, які віднесені до Списку № 2 і дають право на пенсію.

Згідно з вимогами статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», абзацу п`ятого пункту 4.2 Порядку № 22-1 перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

На підставі викладеного позивач просив суд:

1) визнати протиправними дії Старобільського ОУПФУ щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на заяву, подану разом з додатками 10.04.2019;

2) визнати протиправним та скасувати рішення Старобільського ОУПФУ про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на заяву, подану разом з додатками 10.04.2019;

3) зобов`язати Старобільське ОУПФУ зарахувати до пільгового стаду для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 періоди роботи ОСОБА_1 згідно трудової книжки за період 27.04.1992 по 18.05.1998;

4) зобов`язати Старобільське ОУПФУ зарахувати до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 періоди роботи ОСОБА_1 згідно трудової книжки та згідно відомостей, що містяться в довідках про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.10.2019 № 1041 та від 16.01.2019 № 15/109-19, від 10.10.2019 № 1402;

5) зобов`язати Старобільське ОУПФУ зарахувати до загального стажу для призначення пенсії періоди роботи ОСОБА_1 з 20.02.1981 по 18.08.1981, з 30.03.1987 по 21.12.1987, з 20.01.1988 по 23.05.1988.

Ухвалою суду від 12.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відстрочено сплату судового збору (арк.спр. 1-2).

28.11.2019 за вх. № 58910/2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк.спр. 89-90), в якому зазначено таке.

10.04.2019 до управління надійшла заява ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком згідно частини першої статті 26 Закону № 1058. Разом з заявою позивачем надано паспорт громадянина України, ідентифікаційний номер, довідку від 02.04.2019 № 927- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, трудову книжку НОМЕР_1 , військовий квиток серії НОМЕР_2 .

Інших документів ОСОБА_1 не надавалося, оскільки під час прийому позивача співробітниками управління виявлено неточності в записах трудової книжки. ОСОБА_1 повідомлено, що задля зарахування відповідних періодів роботи до загального стажу роботи йому необхідно подати у строк до 10.07.2019 інші документи, які б підтверджували трудовий стаж у відповідності до Порядку № 637.

З огляду на надані документи та у зв`язку з тим, що позивачем не було долучено інших документів, управлінням 10.07.2019 прийнято рішення № 16 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно частини першої статті 26 Закону № 1058.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Згідно із абзацом 1 пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Надана трудова книжка ОСОБА_1 містить декілька записів, які мають неточності (помилки), а саме такі періоди роботи:

- з 20.02.1981 по 18.08.1981 (відсутній номер документа, який є підставою для звільнення з роботи);

- з 30.03.1987 по 21.12.1987 (дати наказів про прийом на роботу та звільнення з неї зазначені римськими цифрами);

- з 20.01.1988 по 23.05.1988 (запис про звільнення не завірений уповноваженою особою);

- з 27.04.1992 по 18.05.1998 (відсутній проміжний запис про перейменування ш. «Луганська» ВО «Луганськвугілля» в ДВАТ ш/у «Луганське»).

Таким чином, зазначені періоди не були враховані до загального стажу позивача, оскільки вони потребують додаткового підтвердження.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 20 років 03 місяці 26 днів, в тому числі 10 років 05 місяців 00 днів - за даними, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб.

Крім того, позивачем під час звернення за призначенням пенсії надавався вичерпний перелік документів, які тепер долучені до позовної заяви - лист Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 25.09.2019 № 12.3-вих./424-19, наказ Міністра вугільної промисловості України від 18.09.199_ р. № 471, наказ Міністра вугільної промисловості України від 26.11.1996 № 602, «Справка» б/н від 10.10.2019 та ін.), ним до управління не надавались, а відповідно і оцінка їх управлінням не проводилась.

Серед позовних вимог ОСОБА_1 містяться вимоги про зарахування певного періоду роботи до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 згідно трудової книжки та довідок від 10.10.2019 № 1401, 1402, від 16.01.2019 № 15/109-19.

При цьому пенсія за віком, яка призначається у відповідності до частини першої статті 26 Закону № 1058, абсолютно відмінна від пенсії за віком на пільгових умовах, яка призначається у відповідності до статті 114 Закону № 1058 (списки № 1 та № 2) і за самим поняттям, і за механізмом призначення.

Різниця, насамперед, полягає у тому, що пенсія за віком призначається за умови досягнення особою 60-річного віку (чи 63 роки, чи 65 - залежно від дати звернення за призначенням та від наявного страхового стажу), а пенсія за віком на пільгових умовах призначається до досягнення особою цього пенсійного віку, за умови виконання роботи, що дає відповідне право, тобто, якщо особа досягла 60-річного віку, мова не може йти про пенсію «зі зменшенням віку», що передбачається «пенсією за віком на пільгових умовах».

На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження згідно з вимогами частини дев`ятої статті 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77 КАС України, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносин.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується копіями паспорту громадянина України (арк.спр. 12-13), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (арк.спр. 14), довідки від 02.04.2019 № 927- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк.спр. 15).

10.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Старобільського ОУПФУ з заявою про призначення пенсії за віком встановленого Порядком № 22-1 зразка (арк.спр. 73), надавши до заяви військовий квиток, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку № НОМЕР_4 , що підтверджується розпискою-повідомленням до заяви від 10.04.2019 № 284 (арк.спр. 74).

Також у розписці - повідомленні до заяви від 10.04.2019 № 284 спеціалістом Шиповською І.В. зазначено перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії - довідку про зміну назви організації, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.93 № 637, за період з 20.02.1981 по 18.08.1981, з 30.03.1987 по 21.12.1987, з 20.01.1988 по 23.05.1988, з 08.01.1991 по 20.03.1992, та визначено строк подання таких документів - до 10.07.2019 (арк.спр. 74-75).

Згідно із відомостями з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії «Протокол призначення пенсії» від 10.07.2019 ОСОБА_1 не має права на пенсію, страховий стаж (неповний) становить 20 років 3 місяці 26 днів; страховий стаж до 01.01.2004 - 9 років 10 місяців 26 днів; страховий стаж після 01.01.2004 - 10 років 5 місяців 0 днів (арк.спр. 72).

10.07.2019 Старобільським ОУПФУ прийнято рішення № 16 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , обґрунтоване тим, що за наданими документами про стаж враховано: частково за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 22.10.1976 зараховано періоди роботи з 20.10.1976 по 01.11.1976 (00 років 00 місяців 12 днів); з 25.11.1981 по 22.01.1982 (02 роки 01 місяць 09 днів); з 01.02.1982 по 11.12.1984 (02 роки 10 місяців 11 днів); з 11.03.1985 по 20.03.1987 (02 роки 00 місяців 10 днів); з 06.06.1988 по 31.12.1990 (02 роки 06 місяців 26 днів); з 12.11.2003 по 31.12.2003 (00 роки 01 місяць 20 днів), за військовим квитком ПУ № 6788068 від 11.11.1976 період строкової служби з 11.11.1976 по 19.12.1978 (02 роки 01 місяць 09 днів), за даними з Реєстру застрахованих осіб - з 01.01.2004 по 31.05.2014 (10 років 05 місяців 00 днів). Загальний страховий стаж становить 20 років 03 місяці 246 днів.

До загального страхового стажу не враховано періоди роботи, записи по яких в трудовій книжці проведені з порушеннями і потребують додаткового підтвердження:

з 20.02.1981 по 18.08.1981 - відсутній номер документа, який є підставою звільнення з роботи;

з 30.03.1987 по 21.12.1987 - в датах наказів на прийом та звільнення з роботи місяці вказані римськими числами;

з 20.01.1988 по 23.05.1988 - запис про звільнення не завірений уповноваженою особою;

з 27.04.1992 по 18.05.1998 - відсутній проміжний запис про перейменування підприємства (ш. «Луганська» виробничого об`єднання «Луганськвугілля» в Державне відкрите акціонерне товариство ш/у «Луганське»).

На дооформлення пакету документів згідно діючого законодавства в термін з 10.04.2019 по 09.07.2019 додаткових документів не надійшло.

За наявними документами та індивідуальними даними про застраховану особу (форма ОК-5) загальний стаж становить 20 років 03 місяці 26 днів замість необхідних 25 років, передбачених нормами частин першої та четвертої статті 26 Розділу ІІІ Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (із змінами). Право на пенсію за віком станом на дату винесення рішення про відмову відсутнє (арк.спр. 70-71).

Листом від 17.07.2019 № 5206/03-10 Старобільське ОУПФУ направило ОСОБА_1 копію рішення про відмову в призначенні пенсії від 10.07.2019 № 16, та повідомило, що відповідно до статті 26 Закону право на призначення пенсії мають особи, які досягли пенсійного віку та при наявності страхового стажу у період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - не менше 25 років. За документами, наданими для призначення пенсії та за даними відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, загальний стаж становить 20 років 03 місяці 26 днів. Враховані періоди стажу, а також періоди, які не враховані до страхового стажу та причини їх не зарахування, вказані в Рішенні про відмову у призначенні пенсії (додаток до листа - повідомлення). Згідно норм діючого пенсійного законодавства на дату винесення рішення про відмову, при наявному стажі 20 р 03 м 26 дн, право на пенсію за віком позивач набуде з 14.04.2021 за умови своєчасного звернення за призначенням з відповідною заявою (арк.спр. 20).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), Порядком застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню від 10.07.2019 № 16 про відмову в призначенні пенсії суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 26 Закону № 1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

ОСОБА_1 народився 13.04.1958, тобто 13.04.2018 йому виповнилося 60 років, відповідно, від досяг віку, який за наявності необхідного стажу дає право на призначення пенсії за віком за статтею 26 Закону № 1058.

У відповідності до статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно із пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У відповідності до абзацу сьомого пункту 20 Порядку № 637 у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки підприємств необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці.

Трудова книжка НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_1 22.10.1976, містить такі записи щодо спірних періодів роботи позивача:

Ворошиловградський завод лужних акумуляторів:

№ 4 - 20.02.1981 - прийнятий в цех № 20 учнем зборщика зборщика лужних акумуляторів та батарей, наказ від 04.03.1980 № 17к;

№ 5 - 20.05.1981 - переведений в тому ж цеху зборщиком лужних акумуляторів та батарей по першому розряду, наказ від 02.06.1981 № 235;

№ 6 - 18.08.1981 - звільнений з заводу за власним бажанням у зв`язку з вступом на навчання до інституту ст. 38 КЗпП УРСР, зв. 18.08.1981;

м/с «Беливинский»:

№ 16 - 30.03.1987 - прийнятий тимчасово за договором підряду художником, наказ від 25.03.1987 № 19;

№ 17 - 21.12.1987 - звільнений за ст. 29 п. 2 КЗпП СРСР (закінчення строк договору), наказ від 21.12.1987 № 79;

Виробниче «Ворошиловградтепловоз», тепловозобудівельний завод ім. Жовтневої революції:

№ 18 - 20.01.1988 - прийнятий до центральної заводської лабораторії налаштувальником контрольно - вимірювальних пристроїв та автоматики 4 розряду, наказ від 19.01.1988 № 154;

№ 19 - 23.05.1988 - звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП УРСР, наказ від 24.05.1988 № 146, міститься печатка відділу кадрів заводу, підпис - ОСОБА_3 ;

Шахта «Луганська» ВО «Луганськвугілля»:

№ 24 - 27.04.1992 - прийнятий учнем підземного гірничоробочого та направлений на теоретичне навчання, наказ від 28.04.1992 № 220/к;

№ 25 - 28.05.1992 - направлений на виробничу практику учнем підземного гірничоробочого першого розряду з повним робочим днем під землею, наказ від 26.05.1992 № 292/к;

№ 26 - 11.06.1992 - переведений підземним гірничоробочим третього розряду з повним робочим днем під землею, наказ від 15.06.1992 № 347/к;

№ 27 - 21.12.1993 - направлений у НКК ВО «Луганськвугілля» на курси підземних електрослюсарів, наказ від 23.12.1992 № 912/к;

№ 28 - 01.04.1993 - направлений на виробничу практику учнем підземного електрослюсаря першого розряду з повним робочим днем під землею, наказ від 02.04.1993 № 237/к;

№ 29 - 12.05.1993 - переведений підземним електрослюсарем четвертого розряду з повним робочим днем під землею, наказ від 11.05.1993 № 339/к;

№ 30 - 18.05.1998 - звільнений за власним бажанням стаття 38 КЗпП України, наказ від 20.05.1998 № 391/к.

Також у трудовій книжці між записами 27 та 28 міститься штамп, що на основі наказу Мінвуглепрому України від 28.05.1997 № 217 ДВАТ ш/у «Луганське» названо дочірнє підприємство шахтоуправління «Луганське» ДХК «Луганськвугілля» (арк.спр. 16-18).

Щодо періодів роботи з 20.02.1981 по 18.08.1981, з 30.03.1987 по 21.12.1987, з 20.01.1988 по 23.05.1988 суд зазначає таке.

Доводи відповідача про те, що запис від 23.05.1988 не завірений уповноваженою особою суд оцінює критично, оскільки, як зазначено вище, в трудовій книжці запис № 19 від 23.05.1988 містить посилання на наказ, печатка відділу кадрів заводу, підпис ОСОБА_3 .

Щодо доводів про відсутність номера документа, який є підставою звільнення з роботи, зазначення місяців римськими цифрами суд зазначає, що у відповідності до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція) встановлено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Станом на час внесення спірних записів діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20.06.1974 № 162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція № 162), пункт 2.3 якої містить положення, подібні положенням пункту 2.2 Інструкції № 58.

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС віл 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки працівників та службовців» (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 зроблено правовий висновок, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

З огляду на наведене, суд вважає, що періоди роботи позивача з 20.02.1981 по 18.08.1981, з 30.03.1987 по 21.12.1987, з 20.01.1988 по 23.05.1988 повинні бути враховані до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.

Щодо періоду роботи позивача з 27.04.1992 по 18.05.1998, який не враховано до загального стажу позивача у зв`язку з відсутністю проміжного запису про перейменування підприємства (ш. «Луганська» виробничого об`єднання «Луганськвугілля» в Державне відкрите акціонерне товариство ш/у «Луганське»), суд зазначає таке.

Згідно із записами у трудовій книжці позивача, 27.04.1992 він прийнятий учнем підземного гірничоробочого до шахти «Луганська» виробничого об`єднання «Луганськвугілля», запис № 30 від 18.05.1998 про звільнення засвідчений печаткою дочірнього підприємства шахтоуправління «Луганське» ДХК «Луганськвугілля», є штамп про перейменування ДВАТ ш/у «Луганське» названо дочірнє підприємство шахтоуправління «Луганське» ДХК «Луганськвугілля».

Тобто, дійсно відсутній запис про перейменування шахти «Луганська» виробничого об`єднання «Луганськвугілля» в Державне відкрите акціонерне товариство шахтоуправління «Луганське», тому позивач для підтвердження стажу за період з 27.04.1992 по 18.05.1998 мав надати документи для підтвердження здійснення реорганізації або перейменування підприємства для вирішення питання щодо зарахування такого стажу до загального страхового стажу.

Відповідно до статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З аналізу наведених норм вбачається, що у зв`язку зі зверненням позивача щодо призначення пенсії пенсійний орган був зобов`язаний перевірити копії відповідних документів та у разі виявлення невідповідностей вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством.

Судом установлено, що у розписці - повідомленні до заяви від 10.04.2019 за № 284 зазначався перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії, зокрема, до 10.07.2019 пропонувалося надати довідку про зміну назви організації, і така довідка позивачем до 10.07.2019 не надана.

Натомість, до матеріалів справи позивачем долучено архівні копії наказів Міністерства вугільної промисловості України від 18.09.1996 № 471 «Про створення ВАТ шляхом перетворення державних підприємств в.о. «Луганськвугілля» та від 26.11.1996 № 602 «Про створення державної холдингової компанії «Луганськвугілля», надані йому Міненерговугіллям України листом від 25.09.2019 за вих. № 12.3-вих./424-19 (арк.спр. 21-29).

Однак, у матеріалах відмовної справи відсутні докази звернення саме відповідача до Міненерговугілля з метою отримання необхідної інформації, тобто відповідачем не було дотримано вимог пункту 4.2 Порядку № 22-1.

При цьому, архівною копією наказу Міністра вугільної промисловості України від 18.09.1996 № 471 «Про створення ВАТ шляхом перетворення державних підприємств в.о. «Луганськвугілля» підтверджується перетворення шахтоуправління «Луганське» у ДВАТ шахтоуправління «Луганське» (арк.спр. 22).

З огляду на вищевикладене, оскаржуване рішення не відповідає критеріям обґрунтованості, пропорційності, добросовісності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, відповідно є протиправним та підлягає скасуванню.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій Старобільського ОУПФУ щодо відмови у призначенні пенсії за віком задоволенню не підлягають, оскільки наслідки для позивача у вигляді відмови в призначенні пенсії за віком має рішення від 10.07.2019 № 16, і належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є визнання протиправним та скасування зазначеного рішення.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Старобільського ОУПФУ зарахувати до пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 періоди роботи ОСОБА_1 згідно трудової книжки за період з 27.04.1992 по 18.05.1998, та зобов`язання Старобільського ОУПФУ зарахувати до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 періоди роботи ОСОБА_1 згідно трудової книжки та згідно відомостей, що містяться у довідках про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.10.2019 № 1401 та від 16.01.2019 № 15/109-19, від 10.10.2019 № 1402, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За загальним правилом пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058 працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

10.04.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком (арк.спр. 73), тобто на підставі статті 26 Закону № 1058, у зв`язку з чим при вирішенні питання про призначення пенсії відповідачем взагалі не досліджувалася наявність чи відсутність в позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058, наявності чи відсутності у ОСОБА_1 необхідного загального та пільгового стажу.

З огляду на наведене позовні вимоги у вищенаведеній частині є передчасними, до прийняття відповідачем рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 такі вимоги не можуть бути предметом розгляду у судовому порядку, тому задоволенню не підлягають.

Крім того, суд зазначає, що довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.10.2019 № 1401, від 16.01.2019 № 15/109-19, від 10.10.2019 № 1402, видані філією «Шахтоуправління «Луганське» Державного унітарного підприємства «Центроуголь», м. Луганськ, Міністерство палива, енергетики та вугільної промисловості ЛНР, позивачем до заяви від 10.04.2019 не додавалися, не були надані у строк, визначений у розписці - повідомленні - до 10.07.2019, відповідач не мав можливості отримати такі довідки самостійно у зв`язку зі знаходженням підприємства, що їх видало, на території м. Луганська, яка тимчасово непідконтрольна українській владі, і тому вони не досліджувалися відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення.

Щодо доводів відповідача про те, що пенсія за віком, яка призначається у відповідності до частини першої статті 26 Закону № 1058, абсолютно відмінна від пенсії за віком на пільгових умовах, яка призначається у відповідності до статті 114 Закону № 1058 (списки № 1 та № 2) і за самим поняттям, і за механізмом призначення, суд зазначає, що в межах спірних правовідносин не йдеться про призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах згідно із вимогами статті 114 Закону № 1058, разом з тим, врахування пільгового періоду має значення для розрахунку загального страхового стажу в цілому, який дає право на призначення пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання Старобільського ОУПФУ зарахувати до загального стажу для призначення пенсії ОСОБА_1 періоди роботи з 20.02.1981 по 18.08.1981, з 30.03.1987 по 21.12.1987, з 20.01.1988 по 23.05.1988, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним): визнати протиправним та скасувати рішення Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 10.07.2019 № 16 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати Старобільське ОУПФУ Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.04.2019, зареєстровану за № 284, про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні щодо необхідності зарахування до загального страхового стажу позивача періоди роботи з 20.02.1981 по 18.08.1981, з 30.03.1987 по 21.12.1987, з 20.01.1988 по 23.05.1988, з 27.04.1992 по 18.05.1998.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Правову позицію, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію позивачу, висловлено Верховним Судом у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72694515).

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог із застосуванням положень КАС України, а саме, виходом за межі позовних вимог та обранням іншого способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 12.11.2019 відстрочено позивачу сплату судового збору по даній адміністративній справі у розмірі 704,80 грн до ухвалення судового рішення в даній справі.

Відповідно до частини другої статті 133 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Разом з тим, відповідно до частини восьмої статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, задоволено основну вимогу позивача - про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, від якої решта вимог є похідними, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати зі сплати судового збору з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 9, 90, 139, 241-246, 255, 371 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (, місцезнаходження: 93704, Луганська область, м. Старобільськ, кв. Дружби, 1-а) про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 10 липня 2019 року № 16 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 квітня 2019 року, зареєстровану за № 284, про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути зі Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області до Державного бюджету України витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя А.Г. Секірська