Справа № 1340/5099/18
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/5099/18
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

05 грудня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої-судді Мричко Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Кулик С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Майорчака В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової прокуратури Західного регіону України про визнання протиправними рішень, дій та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військової прокуратури Західного регіону України (далі - військова прокуратура Західного регіону України, відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними рішення та дії військової прокуратури Західного регіону України щодо невиплати полковнику юстиції ОСОБА_1 премії за лютий і березень 2018 року та видання наказів військового прокурора Західного регіону України від 26.02.2018 року № 119к і від 27.03.2018 року № 166к;

- визнати протиправними рішення і дії військової прокуратури Західного регіону України щодо невиплати полковнику юстиції ОСОБА_1 надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи за лютий 2018 року та скасування полковнику юстиції ОСОБА_1 надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи з 01.03.2018, а також видання наказів військового прокурора Західного регіону України від 26.02.2018 № 120к та від 27.03.2018 року № 166к;

- зобов`язати військову прокуратуру Західного регіону України здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення, виходячи з повного розміру премії військовослужбовцям керівного складу військової прокуратури Західного регіону України за лютий і березень 2018 року та повного розміру в 100% надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи за лютий 2018 року та починаючи з 01.03.2018 року до часу фактичної виплати, та виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку.

Ухвалою від 02.11.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Разом із позовною заявою Позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду та визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Позивач при обґрунтуванні вказаної заяви покликався на те, що про позбавлення премії і скасування надбавки дізнався з відповіді військової прокуратури Західного регіону України від 12.07.2018. Крім того, Позивач зазначив, що з 2013 року є інвалідом війни 3 групи, відтак неодноразово протягом лютого - жовтня 2018 року перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що підтверджується відповідними медичними документами. Враховуючи наведене, просив суд вважати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити його.

11.11.2019 та 02.12.2019 Відповідач звернувся до суду з клопотаннями про залишення позову без розгляду (вх. №41556 та №45584). У вказаних клопотаннях Відповідач зазначив, що Позивачем пропущений місячний строк звернення до суду з вказаним позовом. Наголосив, що Відповідачем на адресу Позивача направлялися рапорти начальника відділу роботи з кадрами військової прокуратури Західного регіону України Кітраля С.І. від 25.02.2019 (2 рапорти) та від 26.03.2019 на підставі яких видано оскаржувані накази військового прокурора Західного регіону України. Відповідач наголосив, що на зазначених рапортах міститься підпис Позивача про ознайомлення з ними від 25.07.2018 року. У вказаних рапортах зазначалося про оскаржувані накази. Вказане свідчить, що Позивачу було відомо про причини невиплати йому надбавки та премії, і винесення оскаржуваних наказів ще 25.07.2018, водночас звернувся Позивач з позовом до суду лише 31.10.2018, що свідчить про пропуск ним місячного строку на звернення до суду. Щодо покликання Позивача, що його перебування на лікуванні завадило йому вчасно звернутися до суду, Відповідач наголосив, що перебуваючи на лікуванні Позивач неодноразово звертався до Львівського окружного адміністративного суду із позовами у справах №1340/3487/18, № 1340/4061/18, №1340/4585/18, №1340/5098/18, №1340/5099/18, №1340/3488/18, №1340/3644/18, №1340/3673/18, №1340/4061/18, №1.380.2019.005845, №1.380.2019.005731. Таким чином, твердження Позивача, викладені у заяві про поновлення йому строку звернення до суду та визнання причин пропуску поважними, на думку Відповідача є безпідставними, не заслуговують на увагу та містять лише набір формальних причин. У зв`язку з цим, Відповідач просив залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

В судовому засіданні Позивач подану заяву про поновлення строку звернення до суду та визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними підтримав та просив суд поновити йому строк звернення до суду з вказаним позовом.

Представник відповідача проти заяви Позивача заперечив. Підтримав та просив задовольнити клопотання Відповідача про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення.

Суд вирішуючи заяву позивача про поновлення строку звернення до суду та клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Частиною 5 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли вказаним Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, на які Позивач посилається як на поважні, необхідно виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві про поновлення строку звернення до суду доводів і з того, чи мав Позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).

Суд звертає увагу, що дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Слід також зазначити, що дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Поряд з цим, суд зауважує, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Суд враховує, що обов`язковою умовою поновлення судом строків на звернення до адміністративного суду є існування поважної причини (певних обставин або обставини, за яких своєчасне здійснення процесуальної дії було неможливим або утрудненим) пропуску такого строку, факт якої має підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже вирішальним моментом щодо визначення строків звернення до адміністративного суду є встановлення факту, коли та за яких обставин особа дізналася про порушення своїх прав та змогла вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Суд встановив, що 01.06.2018 Позивач звертався до ТВО військової прокуратури Західного регіону України полковника юстиції Балана М.В. із рапортом, у якому просив видати йому щомісячні довідки про грошове забезпечення за лютий, березень, квітень 2018 року із зазначенням усіх складових грошового забезпечення.

З матеріалів справи видно, що 12.07.2018 військова прокуратура Західного регіону України надала відповідь полковнику ОСОБА_1 . №18/2-146 вих - 18, у якій зазначила, що за лютий 2018 року премія, надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи не виплачувались відповідно до наказів прокуратури регіону № 119к, №120к від 26.02.2018, за березень 2018 року премія не виплачувалася відповідно до наказу прокуратури регіону №167к від 27.03.2018. Також у вказаній відповіді зазначалося про скасування з 01.03.2018 надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи відповідно до наказу №166к від 27.03.2018.

Разом із вказаною відповіддю ОСОБА_1 було надіслано довідки про грошове забезпечення за лютий - квітень 2018 року, та копії наказів від 26.02.2018 №119к та №120к, від 27.03.2018 №166к та №167к.

Крім того, суд враховує те, що на адресу Позивача направлялися рапорти начальника відділу роботи з кадрами військової прокуратури Західного регіону України Кітраля С.І. від 25.02.2019 (2 рапорти) та від 26.03.2019 на підставі яких видано оскаржувані накази військового прокурора Західного регіону України.

На вказаних рапортах міститься підпис Позивача про їх отримання 25.07.2018.

Таким чином Позивач дізнався про скасування надбавок та невиплату премії та надбавки за високі досягнення у праці на підставі оскаржуваних наказів - 12.07.2018, а про підстави такої невиплати - 25.07.2018. Разом з тим до суду з цим позовом Позивач звернувся лише 21.10.2018.

Суд зазначає, що оскільки премія та надбавка виплачуються разом із грошовим забезпеченням за відповідний місяць, то про порушення свого права на виплату премії та надбавки Позивачу мало б бути відомо у лютому та березні 2018.

Водночас, суд враховує те, що у лютому та березні 2018 року Позивач перебував на лікуванні та у відпустці за період 2016 - 2017 років, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями листків непрацездатності та довідкою про перебування у відпустках та на лікуванні.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне обчислювати місячний строк звернення до суду з вказаним позовом з дати, коли Позивачу не лише стало відомо про невиплату йому премії та надбавки за лютий та березень 2018 на підставі оскаржуваних наказів, але й дізнався про причини такої невиплати, тобто з 25.07.2018 року.

Позивач при обґрунтуванні заяви про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними зазначав про тривале перебування на лікуванні, яке завадило йому звернутися до суду у встановлений для цього строк.

Так, з матеріалів справи, а саме з довідки про перебування у відпустках та на лікуванні полковника юстиції ОСОБА_1 у період з 2015 року по теперішніх час від 02.08.2018 №182 та довідок Військово - медичного клінічного центру Західного регіону від 10.09.2018 № 172 та від 02.10.2018 №214 вбачається, що Позивач перебував на лікуванні з 02.07.2018 по 31.07.2018, з 01.08.2018 по 09.08.2018, з 10.08.2018 по 20.08.2018 та з 07.09.2018 по 27.09.2018 (арк. справи 26-30).

Водночас, як видно з долучених до заяви документів, Позивач у цей час перебував на лікуванні у м.Львові у 1 - й міській поліклініці м.Львова (арк. справи 28) та у військово - медичному клінічному центрі Західного регіону (арк. справи 29-30). Крім того, перебував на обстеженні та лікуванні в медичному відділенні з денним стаціонаром.

Відповідач звертав увагу суду, що Позивач у цей час неодноразово звертався до Львівського окружного адміністративного суду із позовами.

Так, суд зазначає, що згідно інформації комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" у період з липня по жовтень 2018 року Позивач звертався до Львівського окружного адміністративного суду із позовами у справах №1340/3487/18 (дата надходження до суду 06.08.2018), №1340/3488/18 (дата надходження до суду 06.08.2018), № 1340/3644/18 (дата надходження до суду 13.08.2018), №1340/3673/18 (дата надходження до суду 15.08.2018), №1340/4061/18 (дата надходження до суду 10.09.2018) та №1340/4585/18 (дата надходження до суду 04.10.2018).

Крім того, у вказаний період Позивач подавав клопотання у справі №813/2967/18 за позовом Військової прокуратури Західного регіону України до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанов про накладення штрафів, до участі у якій залучався в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Вказане свідчить про те, що незважаючи на перебування на лікуванні Позивач мав змогу неодноразово звертатися до суду з іншими позовами. Крім того, як вбачається з позовної заяви така подана Позивачем також у період його перебування на лікуванні у Військово - медичному клінічному центрі Західногорегіону (арк. справи 5).

Вказане спростовує твердження Позивача, що перебування на лікуванні унеможливило його звернення до суду у встановлений для цього строк та спростовує поважність вказаних Позивачем причин.

Крім цього, суд вважає, що періодичне перебування Позивача на амбулаторному лікуванні, денному лікуванні (підтверджується наявними в матеріалах справи листками непрацездатності) не передбачало постійного знаходження Позивача у медичному закладі, а тому не позбавляло його можливості звернутися до суду за захистом свого порушеного права в установлений частиною 5 статті 122 КАС України строк.

Жодних інших підстав, які б давали можливість дійти висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду із зазначеною позовною вимогою Позивачем не вказано.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що в контексті даної спірної ситуації, обставини, вказані Позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, слід визнати неповажними, а тому відсутні підстави для задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду.

Водночас, суд встановив обґрунтованість доводів Відповідача про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском Позивачем строку звернення до суду з вказаною позовною заявою.

Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд, з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 КАС України своєю ухвалою залишає позов без розгляду.

З урахуванням наведених правових норм та встановлених обставин, суд вважає, що клопотання представника відповідача є підставним та таким, що підлягає до задоволення, що є наслідком залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 250, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду та визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними - відмовити.

Клопотання Військової прокуратури Західного регіону України про залишення позову без розгляду - задовольнити повністю.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової прокуратури Західного регіону України про визнання протиправними рішень, дій та зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала про залишення позову без розгляду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 10.12.2019.

Суддя Мричко Н.І.