Справа № 640/11615/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 листопада 2019 року № 640/11615/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.04.2019 №0-2655 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 32834,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується із прийнятим податковим повідомленням-рішенням в частині нарахування йому податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, оскільки ним сплачено вказаний податок у повному обсязі, що підтверджується квитанцією. Проте вказаний платіж контролюючим органом протиправно не було враховано, що стало підставою для повторного нарахування такого податку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2019 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Представником Головного управління ДФС у м. Києві подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки відповідач при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивач, вважаючи, що викладені у відзиві обґрунтування є безпідставними, надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що контролюючим органом не надано жодного доказу в обґрунтування правомірності своїх дій та рішення та протиправно не враховано сплату позивачем відповідного податку при прийнятті спірного рішення.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.04.2019 №0-2655, згідно якого нараховано позивачу податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 32834,40 грн. та за 2018 рік в сумі 32291,87 грн.

Позивач сплатив суму податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в розмірі 32291,87 грн., про що свідчить квитанція від 10.06.2019 №2286979 на суму 32291,87 грн.

Водночас, позивач не погоджується із нарахуванням йому податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік згідно вказаного податкового повідомлення-рішення на суму 32834,40 грн., оскільки стверджує, що ним такий податок за вказаний період сплачено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010.

Статтею 266 Податкового кодексу України врегульовано суб`єкти, об`єкти та порядок обчислення та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка, а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України).

За змістом підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно г) підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено порядок обчислення суми податку.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника житлової нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється виходячи із бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення), та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного виду, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної житлової площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення), та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної житлової площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення), та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів 2 і 3 цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги житлової площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

За даними відповідача та ІТС «Податковий блок» за позивачем обліковується житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 979,3 кв.м).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що на початку листопада 2018 року він отримав рішення про опис майна в податкову заставу №630 від 12.11.2018, складене Головним управлінням ДФС у Київській області.

Вказане рішення про опис майна в податкову заставу винесене в результаті несплати ним в добровільному порядку суми податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в розмірі 32834,40 грн.

На підставі зазначеної інформації, позивачем сплачено в добровільному порядку податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в розмірі 23284,64 грн. згідно квитанції від 13.12.2018 №ПН636388, а також пеню за несвоєчасну сплату зазначеного податку в розмірі 3990,29 грн. згідно квитанції від 14.12.2018 №ПН639473. Копії вказаних квитанцій містяться у матеріалах справи.

В подальшому, на адресу позивача надійшло рішення про опис майна в податкову заставу №92 від 06.02.2019 разом з податковою вимогою від №1666-55 від 22.01.2019, винесені Головним управлінням ДФС у Київській області у зв`язку з наявною сумою заборгованості з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік.

Перебуваючи на обліку у Головному управлінні ДФС у м. Києві, позивач звернувся до управління із заявою про необхідність виправлення помилки в базах ДФС та скасування податкової застави і податкової вимоги від №1666-55 від 22.01.2019 на суму 65157,60 грн., обґрунтовуючи це тим, що ним сплачено суму податку та пені.

У зв`язку з розглядом заяви позивача Головне управління ДФС у м. Києві звернулось до Головного управління ДФС у Київській області з листом від 08.04.2019 №13789/26-15-13-10-24, в якому повідомлено, що за результатами звірки щодо об`єктів житлової нерухомості встановлено розбіжності між даними ДПІ та даними платника податку, підтвердженими правовстановлюючими документами. Також Головне управління ДФС у м. Києві повідомило про відкликання податкового повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки від 11.06.2018 №0-2655 на суму 32834,40 грн. та №0-2655 на суму 32323,20 грн. На підставі цього, відповідач зазначив про необхідність вилучення (видалення) з ІКП ОСОБА_1 по платежу 18010200 нарахування на суму 65157,60 грн. та приведення ІКП у відповідність згідно чинного законодавства.

Водночас, відповідачем повідомлено Головне управління ДФС у Київській області, що ним 08.04.2019 у ручному режимі сформовано нове податкове повідомлення-рішення №0-2655 з нарахуванням ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у розмірі 32834,40 грн. та за 2018 рік - 32291,87 грн.

Отже, з вищенаведених обставин, встановлених у ході розгляду справи, вбачається, що контролюючим органом повторно нараховано позивачу податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, який позивачем уже сплачено згідно наявної у матеріалах справи копії квитанції від 13.12.2018 №ПН636388.

В контексті викладеного, суд зазначає, що у відповідності до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії. При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи (пункти 3-5 розділу І). З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. Облікові та звітні показники включаються до еталонних довідників з подальшим обов`язковим внесенням відповідних змін до реєстрів операцій та показників, які формуються ДФС за погодженням Міністерства фінансів України.

Зміни до реєстрів операцій та показників вносяться не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем впровадження нових операцій та/або показників (пункт 1 розділу ІІ).

Виходячи з аналізу наведених правових норм, суд дійшов висновку про наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

У випадку, коли неперерахування податку або збору не є наслідком винних дій платника податків, не зарахування до бюджету сплачених платником податку грошових зобов`язань не з його вини не є підставою для органів ДФС не виконувати свого обов`язку щодо забезпечення контролю за достовірністю та повнотою відображення інформації в інтегрованій картці платника податків.

За таких обставин, дослідивши наявні матеріали у справі, враховуючи те, що позивач виконав свій обов`язок зі сплати відповідного податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом скасування спірного податкового повідомлення-рішення в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 32834,40 грн.

При цьому, суд зазначає, що відповідачем не заперечувалось те, що позивач сплатив відповідну суму податку за необхідний період та не пояснив в чому полягають причини незарахування такої сплати до ІКП.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність прийняття спірного рішення та не спростував належним чином обставини, викладені у позовній заяві.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягають стягненню здійсненні ним судові витрати солідарно з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 08.04.2019 №0-2655 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 32834,40 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко