Справа № 640/13962/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до

Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання протиправним та скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області №60 від 17.01.2018 року про затвердження результатів складення кваліфікаційного іспиту та відмову у видачі свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту; стягнення з Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області матеріальної шкоди у розмірі 4041, 60 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 серпня 2019 року залишено позовну заяву без руху, зокрема у зв`язку з пропуском строку, та встановлено позивачу 10-денний строк з дня отримання даної ухвали на усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог цієї ухвали позивача подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року було повернуто позовну заяву позивачу на підставі ч.8 ст.169 КАС України, у зв`язку не усуненням недоліків позовної заяви, та відповідно до ч.2 ст.123 КАС України, якщо вказані у заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що оскаржуване рішення ним отримано 16.11.2018 року. Скориставшись досудовим порядком вирішення спору, позивач 14.12.2018 року подав до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури скаргу. За результатом розгляду скарги було прийнято рішення №ІІІ-006/2019року, яке було отримано позивачем лише 24.04.2019 року. Апелянт зазначає, що враховуючи ч.5 ст.9 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність, якою передбачений досудовий порядок вирішення спору та яким скористався позивач, граничний строк звернення до суду, з урахуванням положень частини 3 ст. 120 КАС України, становив до 24.07.2019 року. Позивач вважає, що оскільки позовна заява подана 23.07.2019 року, строк звернення не пропущений.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Іншою спеціальною нормою, що в даному випадку встановлює строк на звернення до суду з позовом про скасування рішення у дисциплінарній справі є стаття 9 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що особа, яка не склала кваліфікаційний іспит, може протягом тридцяти днів з дня отримання рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури оскаржити його до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду, які можуть залишити оскаржуване рішення без змін, або зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури провести повторний кваліфікаційний іспит у найближчий час проведення таких іспитів.

Водночас, ч.4 статті 122 КАС України визначено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

При цьому, в разі пропуску строку на звернення до суду, у відповідності до вимог частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області №60 від 17.01.2018 року про затвердження результатів складення кваліфікаційного іспиту та відмову у видачі свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту.

Згідно штампу на конверті та витягу з інтернет ресурсу «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення №612, позовну заяву було надіслано до суду 24.07.2019 року.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив, що строк на звернення до суду з даним позовом не пропущений. Вказані висновки ґрунтуються на тому, що оскаржуване рішення ним отримано лише 16.11.2018 року. Скориставшись досудовим порядком вирішення спору, позивач 14.12.2018 року подав до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури скаргу. За результатом розгляду скарги було прийнято рішення №ІІІ-006/2019року, яке було отримано позивачем лише 24.04.2019 року. Апелянт зазначає, що враховуючи ч.5 ст.9 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність, якою передбачений досудовий порядок вирішення спору та яким скористався позивач, граничний строк звернення до суду, з урахуванням положень частини 3 ст. 120 КАС України, становив до 24.07.2019 року.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта з огляду на наступне.

Так, зі змісту долученого до апеляційної скарги рішення №ІІІ-006/2019 року Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури вбачається, що останнім було залишено скаргу позивача без розгляду. При цьому підставою для прийняття останнього було встановлення комісією факту пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження рішення. Зокрема, комісією встановлено, що матеріали кваліфікаційної справи містять докази того, що скаржник був повідомлений про оскаржуване рішення, яке КДКА Черкаської області було направлено на адресу ОСОБА_1 . Причини неотримання рішення скаржником не пов`язані з невиконання КДКА Черкаської області вимог Порядку.

Також у вказаному рішенні зазначено, що матеріали кваліфікаційної справи містять заяву ОСОБА_1 від 30.07.2018 року про те, що він складав 16.01.2018 року кваліфікаційний іспит в Черкаській області, 16.01.2018 року іспит не склав, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю не отримував. Ця письмова заява складена особисто ОСОБА_1 при дотриманні процедур допуску до складення кваліфікаційного іспиту особи, яка іспит не склала, не раніше ніж через 6 місяців та свідчить про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про рішення №60 від 17.01.2018 року.

В матеріалах справи відсутні докази оскарження апелянтом рішення №ІІІ-006/2019 року Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в судовом порядку.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку звернення позивача із скаргою до ВКДКА не свідчить про вжиття позивачем заходів досудового врегулювання спору, оскільки, рішенням №ІІІ-006/2019 року Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури було залишено останню без розгляду з підстав пропуску строку на оскарження рішення.

Враховуючи те, що позивачем не обґрунтовано причин пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом, а наведені позивачем обставини спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, колегія суддів дійшла висновку, що доводи позивача щодо дотримання ним строку на звернення до суду з даним позовом, є неповажними.

Колегія суддів зазначає, що позивач як фахівець у сфері права має бути обізнаний про правила регулювання строків для звернення до суду, у тому числі і до звернення до адміністративного суду.

Натомість, позивачем не наведено жодних допустимих обґрунтувань недотримання строків звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 рок у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 рок, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, для поновлення строку звернення до суду, а отже, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та беручи до уваги те, що позивачем не наведено інших причин поважності причин пропуску строку звернення до суду, судом першої інстанції правомірно відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про поновлення процесуальних строків звернення до суду та, як наслідок, повернуто позовну заяву позивачу.

Колегія суддів також вказує, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 04.12.2019 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М.Єгорова

Є.І. Мєзєнцев