Справа № 813/9291/13-а
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 грудня 2019 року

Київ

справа №813/9291/13-а

адміністративне провадження №Зн/9901/102/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 05 серпня 2019 року у справі №813/92921/13-а за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, треті особи - Профспілка працівників Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, перший заступник начальника Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Балін В.А., начальник територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Дума І.М., Державне казначейство України про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду від 05 серпня 2019 року скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, треті особи - Профспілка працівників Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, перший заступник начальника Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Балін В.А., начальник територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Дума І.М., Державне казначейство України про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано накази Головної державної інспекції на автомобільному транспорті № 13-ВК/13д від 04 лютого 2010 року, № 14-ВК/13д від 04 лютого 2010 року, № 15-ВК/13д від 04 лютого 2010 року про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень у вигляді доган. Визнано протиправним та скасовано наказ Головної державної інспекції на автомобільному транспорті № 64-ВК/13п від 04 лютого 2010 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області з 04 лютого 2010 року. Адміністративну справу №813/9291/13-а в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

09 вересня 2019 року до Верховного Суду надійшла заява Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки), у якій вона із посиланням на статтю 351 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), просила скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду, занесену в журнал судового засідання від 28 лютого 2014 року, у зв`язку із нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви вказували, що протокольною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року замінено відповідача Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті Міністерства транспорту і зв`язку на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, у зв`язку з припиненням першого. Зазначали, що правонаступником Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області є Міністерство інфраструктури України, а отже Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті не має жодного відношення до суті спору. Крім того, заявника не брав участь у справі жодного разу та не повідомлявся судами попередніх інстанцій про залучення її у якості відповідача.

Враховуючи зазначене просили скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду, занесену в журнал судового засідання від 28 лютого 2014 року, в зв`язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2019 року заяву про перегляд за нововиявленими обставинами залишено без руху, з підстав недотримання вимог статтей 169, 330 КАС України. Заявникові надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору та заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами оформленої у відповідності до вимог статтей 361, 364 КАС України із зазначенням у заяві підстав для перегляду судового рішення та обставин, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

В зазначеній ухвалі Верховним Судом було розраховано ставку судового збору, що підлягала сплаті за звернення із зазначеною заявою, яка складала 43,35 грн.

Так, відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами сплачується 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як слідує із заяви, позивач, є фізичною особою, звернувся до суду в 2010 році, та заявив 6 позовних вимог немайнового характеру та одну похідну вимогу, а також вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Розмір судового збору, на момент подання позову ОСОБА_1 , визначався відповідно до підпункту «б» пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». Розмір судового збору із скарг, позовних заяв на неправомірні дії органів державного управління і службових осіб що ущемляють права громадян, дорівнює 0,2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян (17х0,2=3,40 грн), крім випадків, встановлених підпунктом 3 цього пункту.

Вимоги про стягнення моральної шкоди оплачуються державним митом за ставками, встановленими для позовів немайнового характеру (п.22-1 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 28.09.90р. з відповідними змінами та доповненнями).

Розмір судового збору для позовів немайнового характеру визначався відповідно до підпункту "д" пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито". Згідно із вказаним підпунктом Декрету КМУ "Про державне мито" розмір судового збору становить 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (17х0,5=8,50 грн).

Отже, ставка судового збору, що підлягала сплаті за звернення з цією заявою, складала 43,35 грн (150% від 28,90 (8,50+ 20,40 (3,40*0,4)).

Проте, заявником вимоги ухвали суду про залишення заяви про перегляд постанови Верховного Суду від 05 серпня 2019 року за нововиявленими обставинам без руху не виконано. Доказів про сплату судового збору не надано.

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року заяву Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 05 серпня 2019 року у справі №813/92921/13-а на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України повернуто заявнику в зв`язку із не усуненням заявником недоліків вказаної заяви.

03 грудня 2019 року Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті повторно подала заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 05 серпня 2019 року у справі №813/92921/13-а з аналогічних підстав що й при зверненні з попередньою заявою. Так, в обґрунтування заявлених вимог заявник фактично зазначає про незгоду з процесуальними діями Львівського окружного адміністративного суду щодо постановлення ухвали про заміну відповідача, яку занесено в журнал судового засідання від 28 лютого 2014 року та з цих підстав просить переглянути постанову Верховного Суду від 05 серпня 2019 року.

При цьому, в ухвалі Верховного Суду від 13 вересня 2019 року заявнику вже вказувалося, що постановою Верховного Суду від 05 серпня 2019 року зазначена ухвала не переглядалася, предметом розгляду були постанова Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року. Верховний Суд не змінював і не ухвалював нового судового рішення щодо зазначеної ухвали.

З приводу зазначеного Верховний Суд вказує, що питання щодо заміни неналежної сторони регулювала стаття 52 КАС України (в редакції чинній станом на 28 лютого 2014 року) згідно якої суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - Закон № 2147-VІІІ).

В редакції вищевказаного Закону обумовлено, що питання щодо заміни неналежної сторони регулює стаття 48 КАС України.

Частиною 7 статті 48 КАС України передбачено, що заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, враховуючи норми КАС України в редакції чинній на момент постановлення ухвали судом першої інстанції від 28 лютого 2014 року та в редакції чинній після 15 грудня 2017 року, питання про заміну відповідача відноситься до компетенції суду першої інстанції.

Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені Розділом III Главою 2 КАС України «Касаційне провадження». Вирішення питання про заміну неналежної сторони вказаною главою не передбачено та до компетенції Верховного Суду не відноситься.

З огляду на зазначене заявником не обґрунтувано, з яких підстав суд касаційної інстанції має переглядати постанову Верховного Суду від 05 серпня 2019 року у справі за нововиявленими обставинами, за умови, що питання про заміну відповідача у справі згідно зі статтею 48 КАС України вирішується судом першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2019 року, якою заява Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 05 серпня 2019 року у справі №813/92921/13-а від 09 вересня 2019 року залишалась без руху наголошувалось, що у своїй заяві Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті не зазначила/не пояснила, в чому полягають нововиявлені обставини, які, на її погляд, слугують підставою для перегляду саме постанови касаційного суду від 05 серпня 2019 року відповідно до статті 361 КАС України, та чим підтверджуються ці обставини (якими доказами).

Зазначення таких відомостей і надання доказів на підтвердження обставин, якими вони обґрунтовуються, необхідне суду для того, щоб уникнути/запобігти повторному касаційному перегляду судових рішень в цій справі.

Також, відповідно до пункту 6 частини 2 статті 364 КАС України передбачено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин.

Пунктом 3 частини 3 статті 364 КАС України встановлено, що до заяви додаються докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин.

В порушення вказаних положень, заявником не надано докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Крім того, згідно зі статтею 363 КАС України, якою встановлено порядок і строк подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, визначено що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано, зокрема з підстави, визначеної пунктом 1 частини 2 статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин.

Зокрема, зі змісту заяви слідує, що заявник отримав постанову Верховного Суду від 05 серпня 2019 року - 13 серпня 2019 року ( (зареєстрована в Укртрансбезпеці вх. № 18406/0/7-19). В зазначеній постанові вказано про постановлення протокольної ухвали Львівським окружним адміністративним судом щодо заміни його у справі №813/92921/13-а як належного відповідача. Отже, останнім днем подання заяви про перегляд зазначеної постанови за нововиявленими обставинами є 13 вересня 2019 року.

В обґрунтування пропуску строку на подання заяви за нововиявленими обставинами заявник вказує що вперше звернувся до Верховного Суду 09 вересня 2019 року, проте через відсутність коштів на сплату судового збору вимоги ухвали Верховного Суду від 13 вересня 2019 року про залишення вказаної заяви без руху не виконано. Просить визнати причини строку пропуску строку подання заяви за нововиявленими обставинами, враховуючи наведені обставини, поважними та поновити зазначений строк.

Перевіривши доводи заявника, Верховний Суд дійшов висновку про його необґрунтованість, а вказані підстави для поновлення строку на перегляд рішення за нововиявленим обставинами не можуть бути визнані поважними, оскільки відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України (в редакції Закону №2147-VIII) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із заявою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Верховний Суд звертає увагу, що при повторному зверненні 03 грудня 2019 року до Верховного Суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, заявником також не сплачено судовий збір.

Маючи намір добросовісної реалізації права на перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, учасник справи повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання такої заяви, її форми та змісту, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.

Відсутність у суб`єкта владних повноважень фінансової можливості для сплати судового збору та, як наслідок, невиконання через це вимог закону і суду, своїх процесуальних обов`язків, не може слугувати поважною підставою пропуску строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Державні органи, поряд із іншими учасниками адміністративного процесу, є рівними перед законом і судом та зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, та не можуть зловживати наданими їм процесуальними правами.

Таким чином, наведені Державною інспекцію України з безпеки на наземному транспорті обставини свідчать про неповажність причин пропуску строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 05 серпня 2019 року у справі №813/92921/13-а.

Частиною 4 статті 366 КАС України передбачено, що крім випадків, визначених статтею 169 цього Кодексу, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами також повертається заявникові без розгляду, якщо заява подана після закінчення строку, встановленого частиною 1 статті 363 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення.

За таких обставин, заява Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про перегляд постанови Верховного Суду від 05 серпня 2019 року за нововиявленими обставинами підлягає поверненню без розгляду заявнику.

Керуючись статтями 169, 366 КАС України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску Державною інспекцію України з безпеки на наземному транспорті строку на подання заяви про перегляд за нововиявленим обставинами постанови Верховного Суду від 05 серпня 2019 року у справі №813/9291/13-а.

Відмовити в задоволенні клопотання Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про поновлення строку на подання заяви про перегляд за нововиявленим обставинами постанови Верховного Суду від 05 серпня 2019 року у справі №813/9291/13-а.

Заяву Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 05 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, треті особи - Профспілка працівників Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, перший заступник начальника Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Балін В.А., начальник територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Дума І.М., Державне казначейство України про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути заявникові.

Надіслати копію ухвали про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами разом із заявою та доданими до неї матеріалами - заявнику.

Роз`яснити заявникові, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

__________________

__________________

_________________

Л.О.Єресько

А.Г.Загороднюк

В.М.Соколов

Судді Верховного Суду