Справа № 640/20309/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 грудня 2019 року № 640/20309/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., при секретарі судового засідання Бєсєді А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом:

товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс»

до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва

Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про визнання протиправними та скасування постанов

за участю представника відповідача, позивач не прибув, належним чином повідомлений

ВСТАНОВИВ :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (надалі - позивач), адреса: 02094, місто Київ, вулиця Пожарського, будинок 3 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі - відповідач), адреса: 02094, місто Київ, вулиця Краківська, будинок 20, в якій позивач просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Радіонова Ю.А. від 09 вересня 2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП №59987473 з виконання постанови №59693164 від 05 серпня 2019 року про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 16692,00 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Радіонова Ю.А. від 09 вересня 2019 року про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №59692910 від 05 серпня 2019 року про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 200,00 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Радіонова Ю.А. від 09 вересня 2019 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №59987916 у сумі 272,20 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Радіонова Ю.А. від 09 вересня 2019 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №59987473 у сумі 272,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 19 грудня 2018 року Вишгородським районним судом Київської області частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» та стягнуто частину преміальної складової заробітної плати за період у сумі 37892,30 грн, моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 травня 2019 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 грудня 2018 року змінено та стягнуто на користь ОСОБА_1 28039,74 грн складової заробітної плати та 2000,00 грн моральної шкоди.

На виконання вказаної постанови суду, як вказує позивач, останнім 08 серпня 2019 року проведено відповідні платежі на суми 2000,00 грн та 28039,74 грн.

Тобто, за доводами позивача, постанова Київського апеляційного суду від 08 травня 2019 року була виконана позивачем в повному обсязі в добровільному порядку.

28 серпня 2019 року позивачу стало відомо про відкриття відповідачем виконавчого провадження №59692910.

29 серпня 2019 року позивачем подано до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві заяву про закриття виконавчого провадження.

Після отримання вказаної заяви державним виконавцем 05 вересня 2019 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виведено в окреме виконавче провадження постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн.

09 вересня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №59693164 від 05 серпня 2019 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн, постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 200,00 грн, постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 272,20 грн та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 272,20 грн.

Вказані постанови отримані позивачем 16 вересня 2019 року.

Крім того, у позовній заяві зазначено, що 07 жовтня 2019 року позивачем отримано постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн від 05 серпня 2019 року, а 01 жовтня 2019 року - постанову про відкриття виконавчого провадження про зобов`язання виплатити грошові кошти по заборгованості за невиплачену преміальну складову заробітної плати в розмірі 28039,24 грн.

16 вересня 2019 року позивачем отримано постанову про закриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з боржника на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн від 06 вересня 2019 року.

Тобто, як зазначає позивач, постанови про відкриття виконавчих проваджень надіслані йому пізніше, ніж постанови про закінчення виконавчих проваджень та постанови про відкриття виконавчих проваджень про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та сум виконавчого збору.

Крім того, позивач зазначив, що сума коштів, яка підлягала стягненню та була виплачена у добровільному порядку в загальному розмірі складала 30039,24 грн, 10% від даної суми становить 300,92 грн, натомість, державним виконавцем визначено суму виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн.

Вважаючи постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору, а також постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що 05 серпня 2019 року в провадження старшого державного виконавця надійшов виконавчий лист № 363/690/17 виданий 07 червня 2019 року Вишгородським районним судом Київської області, відповідно до якого належало зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» виплатити ОСОБА_1 грошові кошти по заборгованості за невиплачену преміальну складову заробітної плати в розмірі 28039,74 грн.

05 серпня 2019 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 59693164, копії якої направлені сторонам.

Крім того, як вказано у відзиві, 05 серпня 2019 року в провадження старшого державного виконавця надійшов виконавчий лист № 363/690/17 виданий 07 червня 2019 року Вишгородським районним судом Київської області, відповідно до якого належало стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн.

05 серпня 2019 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 59692910, копії якої направлені сторонам.

Також, як вказує представник відповідача у відзиві на позовну, старшим державним виконавцем 05 серпня 2019 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн, виходячи із чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати 4173,00 х 4 =16692,00 грн.) за виконавчим провадженням № 59693164 немайнового характеру та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 200,00 грн. (виходячи із 10% від суми, що підлягала стягненню: 2000,00 х 10%=200,00 грн.) за виконавчим провадженням № 59692910 майнового характеру.

Крім того, щодо добровільності виконання судового рішення № 363/690/17 Вишгородського районного суду Київської області, представник відповідача зазначив, що відповідно до виконавчого листа рішення набрало чинності 08 травня 2019 року, виконавчі документи видані стягувачу 07 червня 2019 року, а виконавчі провадження відкриті 05 серпня 2019 та тільки 08 серпня 2019 року позивачем виконано рішення суду шляхом перерахування коштів невиплаченої складової заробітної плати та моральну шкоду, тобто на 93 день від набуття чинності рішенням і після відкриття виконавчих проваджень № 59693164 та №59692910.

Оскільки постанови про стягнення виконавчого збору № 59693164 у розмірі 16692,00 грн. та № 59692910 у розмірі 200,00 грн. до теперішнього часу не оскаржені та не скасовані, то вони є, за доводами представника відповідача, правомірними і винесеними відповідно до вимог Закону.

Також, у відзиві на позовну заяву представник відповідача послався на те, що на підставі наданого позивачем підтвердження фактичного виконання рішення № 363/690/17 Вишгородського районного суду Київської області та після отримання підтвердження отримання коштів стягувачем ОСОБА_1 (у телефонній розмові шляхом дзвінка на мобільний номер, зазначений у заяві про відкриття виконавчого провадження) старшим державним виконавцем 06 вересня 2019 року винесено постанови про закінчення виконавчого провадження № 59692910 та №59693164.

В подальшому, оскільки виконавчий збір за вказаними виконавчими провадженнями не був стягнутий, то старший державний виконавець в той же день зареєстрував постанову № 59693164 про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн. та № 59693164 про стягнення виконавчого збору у розмірі 200,00 грн. в Автоматизованій системі виконавчого провадження, а 09 вересня 2019 року відкрив виконавче провадження № 59987473 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн. та виконавче провадження № 59987916 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 200,00 грн.

Представник відповідача посилається на те, що при винесені постанов про відкриття виконавчого провадження старшим державним виконавцем строків не порушено, оскільки виконавчі провадження відкрито на наступний після 06 вересня 2019 року робочий день, тобто 09 вересня 2019 року, оскільки 7-8 вересня 2019 були вихідні дні.

Більш того, представник відповідача зазначив, що старший державний виконавець одночасно з відкриттям виконавчого провадження № 59987916 винесено постанову № 59987916 про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження у розмірі 272,20 грн. та одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження № 59987473 винесено постанову № 59987473 про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження у розмірі 272,20 грн.

На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, витребувано виконавчі провадження №59987473, №59693164, №59692910, №59987916 та №59987473.

В судове засідання 05 грудня 2019 року прибув представник відповідача, представник позивача не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Розгляд даної категорії справ врегульовано ст. 287 КАС України.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З наданої суду копії матеріалів виконавчого провадження № 59693164 вбачається, що 08 травня 2019 року постановою Київського апеляційного суду у справі №363/690/17 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 грудня 2018 року змінено, зменшено розмір преміальних, як складової заробітної плати ОСОБА_1 , стягнутих з товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» на користь ОСОБА_1 до 28039,74 грн, а також зменшено розмір стягнутої моральної шкоди до 2000,00 грн.

01 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю на його користь грошових коштів по заборгованості за невиплачену преміальну складову заробітної плати в розмірі 28039,74 грн.

Постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 05 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження №59693164 з примусового виконання виконавчого листа №363/690/17, виданого 07 червня 2019 року Вишгородським районним судом Київської області про зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» виплатити ОСОБА_1 грошові кошти по заборгованості за невиплачену преміальну складову заробітної плати в розмірі 28039,24 грн, у пункті 2 резолютивної частини постанови зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення протягом 10 робочих днів, а пунктом 3 резолютивної частини стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 16992,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 05 серпня 2019 року, винесеною в рамках виконавчого провадження №59693164, з товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» стягнуто виконавчий збір у розмірі 16692,00 грн, тобто, чотири мінімальних розміри заробітної плати.

02 вересня 2019 року представник позивача звернувся до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про закриття виконавчого провадження №59692910, в якій зазначив, що постанова Київського апеляційного суду від 08 травня 2019 року виконана боржником у добровільному порядку шляхом перерахування на користь стягувача грошових коштів, додавши до вказаної заяви копію платіжного доручення № від 08 серпня 2019 року на суму 28039,74 грн.

05 вересня 2019 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №59693164 у зв`язку з виконанням боржником рішення суду в повному обсязі та виведено в окреме виконавче провадження постанову про стягнення виконавчого збору №59693164 від 05 серпня 2019 року в розмірі 16692,00 грн.

З наданої суду копії матеріалів виконавчого провадження №59987473 вбачається, що 09 вересня 2019 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59987473 з примусового виконання постанови №59693164 від 05 серпня 2019 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн.

09 вересня 2019 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено також постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 272,20 грн, понесених в рамках виконавчого провадження №59987473.

У відповідності до копій розпоряджень № жовтня 2019 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №59693164, виданого 05 серпня 2019 року, надійшли грошові кошти у сумі 22628,85 грн, в яких суму 16692,00 грн перераховано, як виконавчий збір, суму 69,00 грн та 203,20 грн, як витрати виконавчого провадження.

Постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 10 жовтня 2019 року виконавче провадження №59987473 закінчено, у зв`язку зі сплатою боржником виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в повному обсязі.

Крім того, з наданої суду копії матеріалів виконавчого провадження № 59692910 вбачається, що 01 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю на його користь моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 05 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження №59692910 з примусового виконання виконавчого листа №363/690/17, виданого 07 червня 2019 року Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн, у пункті 3 резолютивної частини постанови зазначено, що з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 200,00 грн.

02 вересня 2019 року представник позивача звернувся до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про закриття виконавчого провадження №59692910, в якій зазначив, що постанова Київського апеляційного суду від 08 травня 2019 року виконана боржником у добровільному порядку шляхом перерахування на користь стягувача грошових коштів, додавши до вказаної заяви копію платіжного доручення № від 08 серпня 2019 року на суму 2000,00 грн.

06 вересня 2019 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №59692910 у зв`язку з виконанням боржником рішення суду в повному обсязі та виведено в окреме виконавче провадження постанову про стягнення виконавчого збору №59692910 від 05 серпня 2019 року в розмірі 200,00 грн.

З наданої суду копії матеріалів виконавчого провадження №59987916 вбачається, що постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 05 серпня 2019 року, винесеною в рамках виконавчого провадження №59692910, з товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» стягнуто виконавчий збір у розмірі 200,00 грн.

09 вересня 2019 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59987916 з примусового виконання постанови №59692910 від 05 серпня 2019 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» виконавчого збору у розмірі 200,00 грн.

09 вересня 2019 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено також постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 272,20 грн, понесених в рамках виконавчого провадження №59987473.

У відповідності до копій розпоряджень № жовтня 2019 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №59692910, виданого 05 серпня 2019 року, надійшли грошові кошти у сумі 22628,85 грн, в яких суму 200,00 грн перераховано, як виконавчий збір, суму 69,00 грн та 203,20 грн, як витрати виконавчого провадження.

Постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 10 жовтня 2019 року виконавче провадження №59987916 закінчено, у зв`язку зі сплатою боржником виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в повному обсязі.

Незгода позивача з постановами про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання постанов про стягнення виконавчого збору та з постановами про стягнення витрат виконавчого провадження стала підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

При цьому, позивач помилково посилається на судову практику в інших справах, оскільки рішення судів, на які посилається позивач поставлені в інших справ, під час дії іншої редакції Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, до вказаного Закону були внесені суттєві зміни, які призвели до суттєвих змін, т.ч. іншим чином врегульовано питання стягнення виконавчого збору та витрат на виконавче провадження. Відтак, такі посилання позивача на судову практику не можуть бути застосовані в цій справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (надалі - Закон від 02.06.2016 №1404-VIII).

За приписами статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За приписами частини 1 статті 5 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною 5 статті 26 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 6 статті 26 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Таким чином, примусове виконання рішення розпочинається з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому, вже під час відкриття виконавчого провадження визначається розмір виконавчого збору.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Положеннями вказаної статті визначено виключний перелік підстав за яких виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом (частина 5 статті 27 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII).

При цьому, згідно з частиною 3 статті 27 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи, а частиною 2 цієї ж статті передбачено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 4 статті 27 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII встановлено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Проаналізувавши положення статей 26, 27 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, разом з якою, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Також, законодавець визначив й розмір виконавчого збору у разі примусового виконання рішення немайнового характеру для юридичних осіб - 4 розміри мінімальної заробітної плати.

Так, Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» встановлено, що мінімальний розмір заробітної плати становить 4173,00 грн.

Враховуючи, що виконавчий лист №363/690/17, виданий 07 червня 2019 року Вишгородським районним судом Київської області про зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» виплатити ОСОБА_1 грошові кошти по заборгованості за невиплачену преміальну складову заробітної плати в розмірі 28039,24 грн містить зобов`язальний характер, тобто, немайновий, державним виконавцем вірно розраховано розмір виконавчого збору як 16692,00 грн, тому твердження позивача в частині невірного розрахунку суми цього виконавчого збору є необґрунтованими.

Крім того, суд зазначає, що у Законі України від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено випадки, коли виконавчий збір не стягується (частина 5 статті 27), а також умову, за якої виконавчий збір не підлягає стягненню (якщо відсутні визначені законом підстави для звільнення від його сплати).

В останньому випадку йдеться про частину 9 статті 27 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII за якою виконавчий збір не стягується, якщо рішення виконано до того, як відкрито виконавче провадження (відповідно розпочато примусове виконання рішення).

Питання про закінчення виконавчого провадження, та, відповідно, про стягнення виконавчого збору (постанова про стягнення якого є окремим виконавчим документом), державний виконавець вирішує під час виконавчого провадження, якщо з`ясує, що для цього є відповідні підстави.

З огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, з яких виник цей спір, на дату відкриття виконавчих проваджень № 59693164 та №59692910 у державного виконавця не було законних підстав для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчими листами про зобов`язання вчинити певні дії та про стягнення моральної шкоди.

Аналогічну позицію у подібних правовідносинах висловив Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року по справі № 295/13991/16-а.

Так, як вже було встановлено судом, з матеріалів справи вбачається, що 05 серпня 2019 року державним виконавцем відкрито виконавчі провадження № 59693164 та №59692910 з виконання виконавчих листів Вишгородського районного суду Київської області від 07 червня 2019 року № 363/690/17.

Рішення виконано позивачем в повному обсязі, згідно з платіжних доручень № та № від 08 серпня 2019 року.

Тобто, на час відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні.

В подальшому, 05 вересня 2019 року та 06 вересня 2019 відповідачем винесено постанови про закінчення цих виконавчих проваджень на підставі вимог пункту 9 статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з частиною 3 статті 40 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналізуючи норми вищенаведеного законодавства з примусового виконання судових рішень, суд приходить до висновку, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору.

При цьому, норми статті 27 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII містять вичерпний перелік підстав та умови, за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 808/3791/16.

Суд звертає увагу, що позивачем в даній адміністративній справі не оскаржуються самі постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн та у розмірі 200,00 грн, винесені державним виконавцем, а оскаржуються постанови про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання постанов про стягнення виконавчого збору, з цього приводу зазначає наступне.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Таким чином, враховуючи, що постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн від 05 серпня 2019 року, винесена в рамках виконавчого провадження №59693164 та постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 200,00 грн, винесена в рамках виконавчого провадження №59692910 не оскаржені, не скасовані, тобто, є чинними, у державного виконавця були правові підстави для винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання цих постанов про стягнення виконавчого збору.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження № 59987473 від 09 вересня 2019 року та про відкриття виконавчого провадження №59987916 від 09 вересня 2019 року.

Більш того, суд звертає увагу, що вказані виконавчі провадження закінчені у зв`язку зі сплатою позивачем, як боржником, суми виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн та 200,00 грн.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування постанов про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 42 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 2 Розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про:

відкриття виконавчого провадження;

стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується);

стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується);

стягнення витрат виконавчого провадження;

закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувану).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження:

виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари);

пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

Згідно з Розділом І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 до витрат виконавчого провадження належать, зокрема, витрати на виготовлення документів виконавчого провадження (папір; копіювання, друк документів; канцтовари), пересилання документів виконавчого провадження (конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв язку), плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження № 59987916 державним виконавцем було винесено постанову про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 272,20 грн. та одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження № 59987473 винесено постанову про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 272,20 грн.

На підтвердження понесених державним виконавцем зазначених витрат виконавчого провадження відповідачем надано розрахунки витрат виконавчого провадження № 59987473 та № 59987916 кожний з яких у розмірі 272,20 грн, які не оспорювались позивачем та не спростовані ним належними та допустими доказами.

Крім того, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач сплатив вказані витрати виконавчих проваджень, не оспорюючи при цьому їх розмір, а тому відсутні правові підстави для визнання протиправними та скасування постанов про стягнення витрат виконавчого провадження, винесених в рамках виконавчих проваджень №59987916 та №59987473.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні інших позовних вимог.

Зважаючи, що у задоволенні позову позивача, відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя Н.В. Клочкова