Справа № 200/14145/19-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 грудня 2019 р. Справа №200/14145/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

05 грудня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, згідно тексту позовної заяви, позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Донецькій області № Ф-103745-43 від 11.11.2019; зобов`язати відповідача вчинити дії щодо скасування податкового боргу та зобов`язати привести у відповідність облікові данні інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника, згідно вимог чинного законодавства (видалити дані про наявність заборгованості у вищезазначеному розмірі та внести відповідні зміни до інтегрованої картки платника податків).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали адміністративного позову, судом встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 КАС України, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI.

Частиною 1 статті 4 Закону № 3674-VI передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, у місячному розмірі станом на 1 січня 2019 року становить 1921 грн.

Згідно п.1ч.3 ст.4 Закону №3674-VI, за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9605,00 грн.).

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позивачем заявлено дві вимоги з них одна майнового характеру - визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Донецькій області від, якою визначено позивачу сплату недоїмки у розмірі 26 539,26 грн. та одну вимогу немайнового характеру - зобов`язати відповідача вчинити дії щодо скасування зазначеного податкового боргу та зобов`язання привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану катку платника, згідно вимог чинного законодавства (видалити дані про наявність заборгованості у вищезазначеному розмірі та внести відповідні зміни до інтегрованої картки платників податків).

Отже, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом, в якому заявлено вимогу майнового характеру, позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 768,40 грн. (26 539,26 грн. х 1% : 100% = 265,39 грн., що є меншим 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), а також 768,40 грн. за вимогу немайнового характеру, що разом складає суму 1536,80 грн.

Всупереч вимогам ч. 3 ст. 161 КАС України, до матеріалів адміністративного позову позивачем не надано підтвердження сплати судового збору, натомість заявлено до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Згідно з ч. 1 ст. 133 КАС України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно до частини 2 статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

В той же час, положення частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" зобов`язують суд, при вирішенні питання щодо відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору враховувати майновий стан особи, яка звернулась із таким клопотанням.

При цьому особа, яка вважає свій майновий стан незадовільним, через що в неї існують перешкоди для доступу до правосуддя, має подати до суду відповідне клопотання і документи, які свідчили би про поганий майновий стан.

Заявляючи відповідне клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати особа повинна навести доводи того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору та підтверджували можливість сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Тобто, обґрунтування незадовільного майнового становища покладається на особу, яка звертається до суду.

В свою чергу, суд має врахувати майновий стан заявника, надавши оцінку доказам, які підтверджують його майновий стан, що перешкоджають сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, можливість зменшення тягаря судових витрат залежить від доказів, наданих на підтвердження незадовільного стану особи, яка звернулася до суду.

З наведених норм вбачається, що єдиною підставою для зменшення розміру, відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

Визначення майнового стану учасника справи є оціночним для суду та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану. Вирішення судом питання про можливість звільнення від сплати судового збору в конкретних справах залежить від наведених у клопотанні обставин, підтверджених відповідними засобами доказування.

Тобто, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення або розстрочення на певний строк, зменшення його розміру є правом, а не обов`язком суду.

Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Так, відстрочення чи звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виняткових обставин та не суперечити приписам чинного законодавства.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Тобто, в силу положень КАС України на позивача покладено обов`язок доведення тих обставин, на які він посилається. Тож, позивач, звертаючись до суду із клопотанням про звільнення від сплати судового збору, має документально довести відсутність у нього можливості сплатити судовий збір.

Позивачем в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору надані відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податку ДФС України про суми виплачених доходів за 2017- 80 551,66, 2018 -144 713,09, 2019-117 716,67. Разом із тим, позивачем зазначено, що на його утриманні перебуває дружина (людина з інвалідністю ІІ група), а також малолітня дитина 2011 року народження. Крім цього позивач повідомляє про своє звільнення ( згідно записів трудової книжки №15 - звільнено з 17.10.2019) з основного місця роботи, а також про свій хворобливий стан (діагноз - остеохондроз шийного хребця про що зазначено у консультаційному висновку спеціаліста від 03.04.2019).

З огляду на вищезазначене, суд не вбачає наразі підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору натомість вважає за можливе зменшити розмір судового збору .

Згідно з п.п. 4, 5 та п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. У справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Натомість, під викладом обставин розуміється обґрунтування порушених прав та інтересів позивача оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача у сфері публічно-правових відносинах.

Так позивач у позовній заяві просить суд, зокрема, визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Донецькій області №Ф-103745-43 від 11.11.2019.

Позивачем в якості відповідача визначено ГУ ДПС у Донецькій області, натомість позовна заява не містить змісту позовних вимог, заявлених до визначеного позивачем відповідача - Головного управління ДПС у Донецькій області.

За приписами частини 1, 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до суду протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху:

1) уточненої позовної заяви із визначенням належного відповідача, до якого звернуто позовні вимоги;

2) оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 160-162, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Зменшити розмір судового збору за розгляд даного позову на 50% та встановити у розмірі 768,40 грн.

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до суду доказу сплати судового збору встановленого судом розміру, уточненої позовної заяви із визначенням належного відповідача, до якого звернуто позовні вимоги.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя І.В. Буряк