Справа № 260/1551/19
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2019 рокум. Ужгород№ 260/1551/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання - Кустрьо В.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_3.,

представника відповідача - Сікора Р.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 03 грудня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 09 грудня 2019 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), в особі представника ОСОБА_3., звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Перечинської міської ради Закарпатської області (далі - відповідач, Перечинська міська рада), якою просить: 1) Визнати дії та бездіяльність Перечинської міської ради Закарпатської області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про вирішення земельного спору від 13 серпня 2019 року - протиправною; 2) Зобов`язати Перечинську міську раду Закарпатської області вжити заходів для розгляду заяви ОСОБА_1 про вирішення земельного спору від 13 серпня 2019 року в порядку, передбаченому Земельним Кодексом України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 серпня 2019 року позивач подав до Перечинської міської ради заяву про вирішення земельного спору з сусідами щодо меж земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача. 21 серпня 2019 року комісією Перечинської міської ради проведено обстеження земельної ділянки, за результатами якого складено акт обстеження земельної ділянки. Вказаний акт надіслано позивачу як рішення прийняте за результатами розгляду заяви позивача. Позивач вважає, що розгляд його заяви здійснено неналежним чином з порушенням чинного законодавства. Позивач вказує, що його не було повідомлено про час, день та місце розгляду його звернення ,чим порушено право на участь в процесі прийняття рішення. Результати комісії не оформлено відповідними протоколами, якими фіксуються крім іншого обставини, встановлені при розгляді та пропозиції щодо вирішення спору.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві та відповіді на відзив, просив суд їх задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що 21 серпня 2019 року узгоджувальною комісією Перечинської міської ради було здійснено виїзд за місцем земельної ділянки з метою розгляду заяви ОСОБА_1 . Позивач був присутній під час під час розгляду його заяви та надав комісії план з технічної документації та акт прийому-передачі межових знаків на зберігання. На підставі розгляду заяви позивача узгоджувальною комісією Перечинської міської ради було складено акт від 21 серпня 2019 року. Таким чином, Перечинська міська рада в особі узгоджувальної комісії розглянула заяву позивача в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Положенням про узгоджувальну комісію Перечинської міської ради.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області "Про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації щодо безоплатної передачі земельної ділянки" від 20 березня 2008 року № 192 надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації щодо безоплатної передачі земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,25 га, що розташована в АДРЕСА_1 .

13 серпня 2019 року позивач звернувся до Перечинської сільської ради із заявою щодо направлення узгоджувальної комісії міської ради для вирішення спірного земельного питання з сусідами, а саме по прийому-передачі межових знаків на зберігання.

21 серпня 2019 року Узгоджувальною комісію Перечинської міської ради складено акт обстеження земельної ділянки в АДРЕСА_1.

Як вбачається із вказаного акту, комісія за результатами обстеження земельної ділянки вирішила: 1) Рекомендувати ОСОБА_1 виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ,яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з врахуванням положень мирової угоди, затвердженої ухвалою Перечинського районного суду від 14 жовтня 1992 року; 2) Рекомендувати гр. ОСОБА_1 при виготовленні технічної документації із землеустрою винести межові знаки на місцевості з дотриманням Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. "й" ч. 1 ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: вирішення земельних спорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Земельного кодексу України земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 159 Земельного кодексу України земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 159 Земельного кодексу України відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 Земельного кодексу України у рішенні органу місцевого самоврядування або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається порядок його виконання.

Згідно з ч. 5 ст. 159 Земельного кодексу України рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

При цьому, за правилами ст. 160 Земельного кодексу України сторони, які беруть участь у земельному спорі, мають право знайомитися з матеріалами щодо цього спору, робити з них виписки, брати участь у розгляді земельного спору, подавати документи та інші докази, порушувати клопотання, давати усні і письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої сторони, одержувати копію рішення щодо земельного спору, і, у разі незгоди з цим рішенням, оскаржувати його.

Відповідно до пп. 5 п. "б" ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: делеговані повноваження, у тому числі, вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України "Про місцеве самоврядування" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно ч. 2 ст. 11 Закону України "Про місцеве самоврядування" виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Системний аналіз вищенаведених норм у своєму взаємозв`язку дає підстави для висновку, що вирішення земельного спору щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян у межах населених пунктів, належить до компетенції органів місцевого самоврядування (у даному випадку до компетенції виконавчого комітету Перечинської міської ради) та такі спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомленні про час і місце розгляду спору.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що його не було повідомлено про час і місце розгляду земельного спору.

Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій не надав доказів та не довів виконання ним вимог ст. 159 Земельного Кодексу України щодо завчасного повідомлення позивача про час і місце розгляду земельного спору.

Посилання відповідача на те, що позивач був повідомлений про дату та час розгляду заяви про вирішення земельного спору в. о. старости с. Сімер ОСОБА_2 , суд вважає не обґрунтованими, оскільки відповідач не надав жодних доказів на підтвердження зазначеного.

Яке вже встановлено судом, за результатами розгляду заяви позивача щодо вирішення земельного спору, Узгоджувальною комісією Перечинської міської ради складено акт обстеження земельної ділянки від 21 серпня 2019 року.

Відповідно до п. 2.1 Положення про узгоджувальну комісію Перечинської міської ради, затвердженого рішенням Перечинської міської ради від 13 липня 2017 року № 55 (далі - положення) узгоджувальна комісія відповідно до Земельного кодексу України та в межах своєї компетенції розглядає спори щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян та додержання громадянами правил добросусідства.

Відповідно до п. 2.2 вказаного Положення рішення узгоджувальної комісії оформляється актом та має рекомендаційний характер, і за необхідності затверджується міською радою.

Згідно з п.3.4 засідання узгоджувальної комісії проводиться,якщо в ньому бере участь не менше половини її складу. Рішення комісії за результатом розгляду земельного спору приймається простою більшістю голосів і заноситься до акту засідання.

В той же час, суд констатує, що із акту обстеження земельної ділянки Узгоджувальної комісії від 21 серпня 2019 року не можливо встановити, що в засіданні комісії брало участь не менше половини її складу та що результати розгляду заяви про вирішення земельного спору прийняті більшістю голосів членів комісії.

Крім того, відповідачем у вищевказаному акті зазначено, що обстеження земельної ділянки здійснено у присутності позивача, однак доказів на підтвердження присутності позивача під час обстеження земельної ділянки суду надано не було.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що відповідачем під час розгляду заяви позивача про вирішення земельного спору було порушено вимоги Земельного Кодексу України щодо вирішення земельних спорів.

В той же, час як вбачається із змісту позовних вимог позивач просить визнати дії та бездіяльність Перечинської міської ради щодо розгляду заяви про вирішення земельного спору.

Суд зазначає, що у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв`язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом.

Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб`єкта владних повноважень будь-яких дій.

В той же, час оскільки відповідачем за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 складено акт обстеження земельної ділянки, то у даному випадку має місце протиправність дій, оскільки відповідач діяв не в межах та не у спосіб, передбачений чинним законодавством. У зв`язку з цим, суд приходить висновку, що належним та достатнім способом захисту прав позивача є визнання протиправними дій Перечинської міської ради Закарпатської області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про вирішення земельного спору від 13 серпня 2019 року.

Відповідно до п. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на визнання протиправними дій Перечинської міської ради щодо розгляду заяви про вирішення земельного спору, суд дійшов висновку, що порушене право позивача повинно бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про вирішення земельного спору, в порядку передбаченому Земельним кодексом України та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За правилами встановленими ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо розгляду заяви позивача про вирішення земельного спору. У зв`язку з чим, позов підлягає частковому задоволенню та необхідно визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про вирішення земельного спору від 13 серпня 2019 року та зобов`язати відповідача повторно розглянути вказану заяву позивача, в порядку передбаченому Земельним кодексом України та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, в задоволенні позову в іншій частині (визнання протиправною бездіяльності відповідача) необхідно відмовити з вищенаведених підстав.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Перечинської міської ради Закарпатської області (Закарпатська область, Перечинський район, м. Перечин, пл. Народна, 16, ) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Перечинської міської ради Закарпатської області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про вирішення земельного спору від 13 серпня 2019 року.

3. Зобов`язати Перечинську міську раду Закарпатської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про вирішення земельного спору від 13 серпня 2019 року в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяН.Д. Маєцька