Справа № 547/826/19
Суддя: Атаманова С. Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/826/19
Провадження №2-а/547/11/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 року смт.Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю., при секретарі судового засідання Постолюк О.В.,

з участю:

відповідача Бабенка ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Семенівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Бабенка Віталія Геннадійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача - інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Бабенка В.Г. про скасування постанови серія БАА №369091 від 13.09.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що 13.09.2019 року по вул.Незалежності в смт.Семенівка Полтавської області відповідачем був зупинений транспортний засіб під його керуванням та винесено постанову серії БАА №369091 про накладення на нього адміністративного стягнення, зі змісту якої вбачається, що позивач керував транспортним засобом з причепом TAD CLASSIC 30-2Т д.н.з. НОМЕР_1 та перевозив вантаж, ширина якого становила 2 м. 90 см. без відповідного узгодження з органами національної поліції, чим порушив п.22.5 Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП. Заперечуючи правомірність дій відповідача щодо винесення даної постанови, позивач вказує про те, що в процесі її складання у нього не було можливості надати письмові пояснення, а посилання працівника поліції на те, що вантаж мав ширину 2,9 м. не підтверджене належними, достатніми та допустимими доказами. Так, відповідно до абз.17 п.1.10 Правил дорожнього руху перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу, причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних пунктах габаритно-вагового контролю. Відповідно до п.2 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та (або) габаритні параметри яких перевищують нормативні», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (вісі) транспортного засобу, що проводяться згідно методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Вимірювальним і зважувальним обладнанням вважаються технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики. Натомість всупереч зазначеним нормативним приписам зупинка транспортного засобу під керуванням позивача була здійснена на узбіччі дороги при відсутності стаціонарного чи пересувного пунктів лише за наявності автомобіля поліції, а вимірювання з використанням відповідного обладнання взагалі не відбувалось. Таким чином, з урахуванням положень ст.251 КУпАП, відповідачем не було додано до оскаржуваної постанови жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, що свідчить про відсутність в його діях події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

В судове засідання по розгляду справи позивач ОСОБА_2 не зявився. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся відповідно до положень ч.3 ст.124 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Згідно письмової заяви прохав суд розглянути справу без його участі у звязку із зайнятістю на роботі. Викладені в позовній заяві вимоги підтримав повністю, прохав суд їх задоволити (а.с.43).

Відповідач по справі інспектор сектору реагування патрульної поліції №3 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції Бабенко В.Г. відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки не подав. Доказів на підтвердження поважності причин неподання ним відзиву суду також не надав. Разом з тим, в судовому засіданні 15.11.2019 року проти задоволення позовних вимог заперечив. Суду пояснив, що позивач по справі ОСОБА_2 був зупинений за перевезення великогабаритного вантажу, який виступав за допустиму ширину 2,60 м. та заважав руху інших транспортних засобів. Дозволу у позивача на перевезення такого вантажу не було, оскільки він не надав його для перевірки. Вимірювання ширини вантажу було ним здійснено разом з напарником за допомогою звичайної рулетки. При винесенні постанови позивач був згоден з допущеним порушенням, оскільки підписав постанову та відмовився від надання пояснень. Також зазначив про наявність у нього фото з місця зупинки транспортного засобу під керуванням позивача на підтвердження ширини вантажу, що перевозився останнім, однак доказів направлення копії вказаного доказу позивачу суду не надав.

В судове засідання 06.12.2019 року відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення, не зявився. Згідно телефонограми прохав провести судовий розгляд без його участі. Проти позову заперечує (а.с.47).

За вказаних обставин, з урахуванням положень ч.1 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України розгляд адміністративної справи здійснюється за відсутності сторін.

Дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом по справі встановлено, що 13 вересня 2019 року відповідачем - інспектором сектору реагування патрульної поліції №3 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Бабенко В.Г було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №369091, якою на позивача ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 13 вересня 2019 року о 18 год. 45 хв. по вул.Незалежності в смт.Семенівка водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом з причіпом TAD CLASSIC 30-2T, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи без відповідного узгодження з органами національної поліції перевезення вантажу, ширина якого становила 2 м.90 см., чим порушив п.22.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП. При цьому в п.7 оскаржуваної постанови не міститься записів про те, що до постанови додаються будь-які матеріали, а в п.9 зазначено про отримання копії постанови позивачем (а.с.5).

Будь-яких інших записів, в тому числі викладу обставин, за яких відповідачем було встановлене перевищення габаритів (ширини) вантажу, перевезення якого здійснював позивач із посиланням на відповідні докази, оскаржувана постанова не містить.

Право керування позивача транспортним засобом підтверджується посвідченням водія серії НОМЕР_2 , виданим 12.04.2017 року (а.с.44)

Як вбачається з наданої позивачем копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , 22 червня 2019 року була здійснена державна реєстрація спеціалізованого вантажного причіпа марки TAD CLASSIC 30-2Т, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Власником вказаного транспортного засобу зазначене ТОВ «Профіт Транс» (а.с.6).

Виконуючи приписи ст.244 КАС України та даючи оцінку аргументам, наведеним сторонами, як учасниками судового процесу, щодо наявності обставин (фактів), якими обґрунтовуються їх вимоги та заперечення, в тому числі вирішуючи питання про те, чи були порушені права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно розяснень п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» до правових актів індивідуальної дії належать рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті субєктами владних повноважень (крім суду).

Відповідно до положень ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, під час розгляду даної адміністративної справи, судом перевірялось дотримання відповідачем, як субєктом владних повноважень, зазначених вище вимог, зокрема, того, чи була постанова про накладання адміністративного стягнення від 13 вересня 2019 року прийнята ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією і законами України, обґрунтовано, добросовісно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані нормами Закону України «Про національну поліцію», «Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (далі - Порядок), «Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 (далі - Правила), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху), Кодексом про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.8, п.2 ч.3 ст.13 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. У складі поліції функціонує патрульна поліція.

Поліцейський зобовязаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обовязки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини (п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.18 Закону України «Про національну поліцію»).

До основних повноважень поліції, відповідно до покладених на неї завдань, крім інших, належить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію»).

Ст.132-1 КУпАП в редакції, що діяла на дату винесення оскаржуваної постанови, передбачалась адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Відповідно до п.2 Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Згідно п.п.3 п.2 Порядку великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху та п.п.4 п.2 Порядку габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Пунктами 8, 9 Порядку визначено, що стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів. Пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками. Відповідно до п.п.2, 6 п.2 Порядку вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (п.12 Порядку).

Таким чином, з огляду на зазначені нормативні приписи, встановлення уповноваженою посадовою особою габаритних параметрів транспортного засобу, причепу і вантажу на предмет їх відповідності встановленим нормам, зокрема, щодо ширини, передбачає обовязкове проведення їх вимірювання у спеціально відокремлених місцях (стаціонарних та пересувних пунктах) технічними засобами, які перебувають у робочому стані та пройшли періодичну повірку.

Відповідно до вимог ст.283 КУпАП в постанові має бути зазначено опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Натомість, як вбачається зі змісту оскаржуваної позивачем постанови серія БАА №369091, відповідачем - старшим лейтенантом поліції Бабенко ОСОБА_1 при розгляді справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху було встановлено, що позивач ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу, ширина якого становила 2 м. 90 см., однак зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, яким саме чином відповідачем було виявлено перевищення габаритів вантажу, оскільки жодних належних та допустимих в розумінні ст.ст.73, 74 КАС України доказів дотримання відповідачем встановленого порядку здійснення габаритно-вагового контролю, а, отже, і встановлення обставин порушення позивачем п.22.5 Правил дорожнього руху, відповідачем суду надано не було, що свідчить про здійснення ним контролю за дотриманням Правил дорожнього руху позивачем, як його учасником, не на підставі та у спосіб, визначені законами України.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

За змістом ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 вказаної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини одним із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом (п.26 рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, заява № 7460/03; п.23 рішення у справі «Гурепка проти України (№2)» від 08 липня 2010 року, заява №38789/04).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» розяснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, саме відповідач, як субєкт владних повноважень, зобовязаний довести правомірність складання ним постанови серія БАА №369091 від 13.09.2019 року, зокрема, шляхом доведення належними, допустимими та достатніми доказами порушення позивачем вимог п.22.5 Правил дорожнього руху та здійснення розгляду справи в присутності позивача з дотриманням положень ст.268 КУпАП.

Разом з тим, відповідачем по справі старшим лейтенантом поліції Бабенко В.Г. у встановлений судом строк не було подано доказів, які були зібрані та враховані ним при прийнятті рішення про притягнення позивача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП, зокрема, доказів на підтвердження наявності обставин порушення позивачем п.22.5 Правил дорожнього руху (зафіксованих у встановленому порядку результатів вимірювання, найменування використаного вимірювального обладнання та доказів проходження ним повірки, місцезнаходження стаціонарного чи пересувного пункту габаритно-вагового контролю та інше), що підтверджується також і відсутністю будь-яких записів в п.7 оскаржуваної постанови «До постанови додаються», а тому суд приходить до висновку про не надання відповідачем, як субєктом владних повноважень, жодного доказу, покладеного ним в основу прийнятого стосовно позивача рішення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, хоча судом йому була надана можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставили його в суттєво менш сприятливе становище порівняно з позивачем.

Крім того, за змістом ч.ч.3, 4 ст.79 КАС України відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ч.ч.8, 9 КАС України).

З огляду викладене, судом не прийнято до розгляду та не взято до уваги, як доказ, фотознімок з місця зупинення транспортного засобу під керуванням позивача, на наявність якого в судовому засіданні посилався відповідач, оскільки останнім не було дотримано зазначених вище порядку та строку подання суду вказаного доказу на підтвердження заперечень проти позовних вимог, зокрема, зазначених в постанові обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в п.19 постанови від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17, помилковими є посилання суду апеляційної інстанції на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням субєкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція щодо неналежності, як доказу, самого лише описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення, на підтвердження вчинення особою такого порушення, викладена Верховним Судом і в п.19 постанови від 26 квітня 2018 року у справі №211/3520/16-а.

За вказаних обставин, без надання суду доказів, перелік яких наведений в ст.251 КУпАП, встановлення відповідачем наявності в діях позивача порушень п.22.5 Правил дорожнього руху України грунтується виключно на його візуальному спостереженні, що не може свідчити про всебічність та повноту встановлення обставин справи про адміністративне правопорушення під час її розгляду, виходячи з того, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Таким чином, наявні у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що всупереч ст.245 КУпАП відповідач не вжив заходів для повного, всебічного, обєктивного зясування всіх обставин, що мають значення по даній справі, а винесена субєктом владних повноважень постанова від 13.09.2019 року не відповідає вимогам обґрунтованості та безсторонності (неупередженості), передбаченим п.п.3, 4 ч.2 ст.2 КАС України.

Крім того, згідно положень ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Разом з тим, закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова була винесена відповідачем 13.09.2019 року, що відповідає зазначеній в ній даті вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

Редакція ст.132 КУпАП станом на 13.09.2019 року передбачала адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, Законом України №54-ІХ від 11.09.2019 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» від 11.09.2019 року, який набрав чинності 25.09.2019 року, до ст.132-1 КУпАП були внесені зміни, зокрема, диспозицію ч.1 викладено в наступній редакції: «Порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами»; диспозицію ч.2 викладено в наступній редакції: «Порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами» та доповнено вказану статтю приміткою, згідно якої дія ч.1 цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що відповідачем старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, була викладена як «перевезення вантажу, ширина якого становила 2 м 90 см», тобто порушення стосувалось саме перевезення та перевищення габаритного параметру - ширини, що на дату розгляду справи судом також передбачено ч.1 ст.132-1 КУпАП, а не проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами та вулицями (ч.2 ст.132-1 КУпАП).

З огляду на викладене, з урахування положень ст.8 КУпАП, суд приходить до висновку про застосування до спірних правовідносин примітки до ст.132-1 КУпАП (в редакції Закону від №54-ІХ від 11.09.2019 року, який скасовує відповідальність за правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних параметрів) та відсутність в діях позивача ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з порушенням правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Правовими положеннями адміністративного судочинства встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (п.3 ч.3 ст.286 КАС України).

На підставі викладеного, враховуючи ненадання відповідачем старшим лейтенантом поліції Бабенко В.Г. належних та допустимих доказів на підтвердження порушення позивачем п.22.5 Правил дорожнього руху; не доведеність відповідачем, як субєктом владних повноважень правомірності своїх дій згідно положень ч.2 ст.2 КАС України щодо прийняття ним постанови на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією та законами України, обгрунтовано та неупереджено, а також внесення відповідно до Закону №54-ІХ від 11.09.2019 року змін до ст.132-1 КУпАП щодо непоширення дії ч.1 цієї статті на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів, суд приходить до висновку про протиправність прийнятого відповідачем рішення - постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №369091 від 13.09.2019 року та відсутність в діях позивача ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого як ст.132-1 КУпАП (в редакції, чинній на дату складення постанови), так і ч.1 ст.132-1 КУпАП (в редакції, чинній на дату розгляду справи судом), що у відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінету Міністрів України.

Згідно положень ст.288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного, враховуючи те, що позивач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору, а судові витрати інших осіб, повязані з розглядом справи, відсутні, суд приходить до висновку про необхідність компенсувати судові витрати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінету Міністрів України.

Керуючись ст.ст.2, 5, 12, 20, 72-77, 90, 94, 132, 139, 241, 243, 246, 255, 271, 272, 286, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії БАА №369091 від 13 вересня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції №3 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Бабенко Віталієм Геннадійовичем, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп..

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 - закрити.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 поштовий АДРЕСА_2 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: інспектор сектору реагування патрульної поліції №3 Семенівського відділення поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції Бабенко Віталій Геннадійович, ІНФОРМАЦІЯ_2 1997 року народження, місцезнаходження: вул.Шевченка АДРЕСА_4 буд.№ АДРЕСА_5 , поштовий індекс 38200.

Відповідно до ч.1 ст.272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.286 КАС України апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Другого апеляційного адміністративного суду або через Семенівський районний суд Полтавської області.

Повне судове рішення проголошено 09 грудня 2019 року.

Головуючий С.Ю.Атаманова