Справа № 640/22580/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

09 грудня 2019 року м. Київ № 640/22580/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шевченко Н. М., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (позивач) із позовною заявою до Генеральної прокуратури України (відповідач 1), Генерального прокурора (відповідач 2), у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 17.10.2019 № 1117ц про звільнення ОСОБА_1 з посади у Генеральній прокуратурі України на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді у Генеральній прокуратурі України з 19.10.2019;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 22.11.2019 позовну заяву залишено без руху, надано п`ятиденний строк на усунення недоліків.

На виконання ухвали від 22.11.2019 позивачем подано клопотання, у якому надано пояснення стосовно виявлених недоліків та зазначено про незрозумілість та необґрунтованість висновків суду у попередній ухвалі. Виявлені судом недоліки не виправлені.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України.

Як зазначено вище, позивач просить стягнути середній заробіток, за час вимушеного прогулу.

Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 30.01.2019 № 910/4518/16 зазначила, що пільга сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у редакціях до 01.09.2015 встановлено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Зазначена норма у редакції Закону від 01.09.2015 та подальших, визначає, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У поточній редакції відсутнє зазначення про звільнення від сплати судового збору за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Зазначеною зміною законодавець вносить ясність щодо визначення категорій спорів, до яких необхідно застосовувати передбачену п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» пільгу.

Даний висновок ґрунтується на тому, що поняття «заробітна плата» та «середній заробіток» відрізняються як за структурою, так і порядком розрахунку, з огляду на що не є тотожними.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру оплати праці, яка складається із основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних витрат. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці»).

Згаданий вище порядок затверджений постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08.02.1995 (Порядок № 100).

Згідно п. 1 Порядку № 100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати

застосовується, зокрема, в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

У даному випадку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час (абз 3 п. 2 Порядку № 100).

Пунктом 3 Порядку № 100 встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива,

електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Із наведених вище норм убачається, що заробітна плата відрізняється від середньої заробітної плати за структурою та порядком розрахунку, з огляду на що, вимога про стягнення середнього заробітку є «іншою вимогою, що випливає із трудових спорів» у розумінні Закону України «Про судовий збір». Водночас, у чинній редакції згаданого закону, вимоги, що випливають із трудових спорів, окрім вимог щодо стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, є об`єктом справляння судового збору, на які не розповсюджуються пільги, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, позивачу необхідно надати докази сплати судового збору за подання заяви майнового характеру у розмірі 768,00 грн, сплативши судовий збір за наступними реквізитами:

Отримувач коштів - УК у Печерському р-ні м. Києва;

Код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897;

Рахунок отримувача - UA6084021;

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП);

Код банку отримувача - 899998;

Код класифікації доходів бюджету - 22030101.

В ухвалі від 22.11.2019 також зазначено що позивачем заявлено вимогу про скасування наказу Генерального прокурора від 17.10.2019 № 1117ц про звільнення з посади. Водночас, як убачається із матеріалів справи, згаданий наказ виданий Генеральною прокуратурою України за підписом керівника зазначеного органу - Генерального прокурора. Таким чином, за висновком суду, позовна вимога щодо скасування наказу від 17.10.2019 № 1117ц стосується дій саме Генеральної прокуратури України, а не Генерального прокурора.

На підставі зазначеного, судом надано пропозицію щодо уточнення позовних вимог та/або складу учасників справи. Згаданий висновок суду не являється самостійною підставою для залишення позовної заяви без руху, зобов`язанням , а є лише попереднім заключенням, яке спрямоване на забезпечення виконання завдань адміністративного судочинства (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху повторно з наданням позивачу часу для усунення недоліків позову, а саме, позивачу необхідно надати суду примірник позовної заяви з додатками для відповідача.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 241- 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Установити позивачу п`ятиденний строк з дня одержання даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без руху не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Шевченко