Справа № 808/7062/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2019 року

Київ

справа №808/7062/13-а

адміністративне провадження №К/9901/5265/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду у складі судді Нестеренко Л.О. від 26 березня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Малиш Н.І., суддів Баранник Н.П., Щербака А.А. від 18 червня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Запоріжкокс» (змінено найменування на Приватне акціонерне товариство «Запоріжкокс»; далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів (правонаступник - Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС; далі - відповідач, СДПІ), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 14 серпня 2013 року № та №.

Обґрунтовуючи позовну заяву, посилалось на безпідставність висновків відповідача про порушення позивачем положень податкового законодавства та формування валових витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, за результатами господарських операцій із постачальниками, які, як вважає податковий орган, фактично не відбулися.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 березня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, надавши правову оцінку обставинам справи, визнав обґрунтованими доводи контролюючого органу про те, що операції між позивачем та його контрагентами (ПП «Скіф», ПНТП «Регіон», ТОВ ТПП «Спектр», ПрАТ «Спецелектроремонт») не мали реального характеру й не можуть слугувати підставою для формування валових витрат підприємства, які не підтверджені відповідними первинними документами, обов`язковість складення яких передбачена правилами ведення обліку та звітності.

Не погоджуючись із рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Вважає, що суди дійшли помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог, адже не зважили на фактичні обставини справи та підтверджуючі їх докази, які свідчать про те, що операції між позивачем та його контрагентами проведені та документально оформлені й Товариством дотримано передбачені податковим законодавством умови для формування витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування. Також звертає увагу на те, що у постанові Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року у справі №808/7063/13-а, яка набрала законної сили за результатами перегляду в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про реальність господарських правовідносин позивача із ПП «Скіф», ПНТП «Регіон», ТОВ ТПП «Спектр», ПрАТ «Спецелектроремонт», які є предметом дослідження й у даній справі.

СДПІ у письмових запереченнях на касаційну скаргу позивача проти доводів та вимог останньої заперечила, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які просить залишити без змін, - обґрунтованими та законними. Вважає, що встановлені у акті перевірки обставини свідчать про нереальність господарських операцій, на підставі яких формувався податковий облік позивача, а також про непідтвердження платником податку товарності таких належними і допустимими доказами.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд вказує на таке.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що СДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань реальності та повноти відображення в бухгалтерському та податковому обліку господарських відносин з платниками податків: ПП «Скіф» () за грудень 2011 року - грудень 2012 року, ПНТП «Регіон» () за 2012 рік, ТОВ ТПП «Спектр» () за жовтень, листопад 2011 року, ПрАТ «Спецелектроремонт» () за жовтень, листопад 2011 року, за результатами якої складено акт №39/26-00/00191224 від 25 липня 2013 року, у якому, окрім іншого, встановлено порушення позивачем вимог: пунктів 138.1, 138.2, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток від усіх видів діяльності за 2012 рік всього на суму 276242 грн. та заниження податку на прибуток за 2-4 квартали 2011 року на 5879 грн.

Відповідач у акті перевірки вказує на формування позивачем валових витрат за операціями із ПП «Скіф», ПНТП «Регіон», ТОВ ТПП «Спектр», ПрАТ «Спецелектроремонт» без належного документального підтвердження здійснення таких господарських відносин, обґрунтовуючи це здійсненими заходами з податкового контролю по контрагентам та аналізом їх податкової звітності, відповідно до яких не встановлено реальності господарських взаємовідносин останніх з платниками податків по ланцюгу постачання та наявності у них необхідних ресурсів і умов для здійснення спірних операцій, відсутністю контрагентів за податковою адресою, дефектності документів, складених за результатами розглядуваних операцій тощо.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 14 серпня 2013 року: №, яким збільшено розмір грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 5879 грн.; №, яким зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 276242 грн.

В аспекті заявлених вимог, з огляду на фактичні обставини, установлені судами, Верховний Суд дійшов висновку про таке.

Так, згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

За змістом пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України встановлює, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За визначенням статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже господарські операції, які зумовлюють наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкових вигод, мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які зазвичай супроводжують операції певного виду й відображають реальність таких операцій, повинні спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити також підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.

У справі, яка розглядається, судами встановлено, що протягом періоду, який перевірявся, позивач мав господарські відносини з ПП «СКІФ» на підставі наступних договорів поставки:

- №1102-11/2316 від 02 листопада 2010 року, за умовами якого ПП «СКІФ» (постачальник) зобов`язувався поставити, а покупець прийняти і оплатити реагент Налко 71307, код УКДЗЕД ; орієнтовний об`єм поставки складає 2592 кг, орієнтовний об`єм поставки на місяць - 216 кг; якість товару повинна підтверджуватись сертифікатом якості або іншими документами, підтверджуючими відповідність товару встановленим нормам; кількість, якість та ціна товару вказується в специфікаціях до даного договору, що є невід`ємною його частиною. Специфікацією до даного договору передбачено, що постачальник передає, а покупець приймає і оплачує наступні ресурси: реагент Налко 71307, код УКДЗЕД в кількості 324 кг по ціні 112,0 грн. без ПДВ на загальну суму 36288 грн.; загальна вартість товару, що поставляється за даною специфікацією, складає 43545 грн. 60 коп., в тому числі ПДВ 7257 грн. 60 коп.; ціна товару вказана з урахуванням транспортних витрат; транспортні витрати несе постачальник; товар поставляється на умовах СРТ - склад покупця; термін поставки: протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання постачальником письмової заявки від покупця;

- №1209-12/3461 від 09 грудня 2011 року, за умовами якого постачальник зобов`язувався поставити, а покупець прийняти і оплатити реагент Налко 71307, код УКДЗЕД на умовах, передбачених даним договором; кількість, номенклатура товару вказується в специфікаціях до даного договору, що є невід`ємною його частиною; якість, упаковка та маркування товару повинні відповідати сертифікатам якості виробника або постачальника, які відправляються на кожну партію поставки. Специфікаціями до даного договору передбачено, що постачальник передає, а покупець приймає і оплачує наступні ресурси: реагент Налко 71307, код УКДЗЕД в кількості 324 кг по ціні 112,0 грн. без ПДВ на загальну суму 36288 грн. (за кожною специфікацією); терміни поставки - лютий, березень, травень, червень, серпень, вересень, грудень 2012 року відповідно; ціна товару у вищезазначених специфікаціях вказана з урахуванням транспортних витрат; транспортні витрати несе постачальник; товар поставляється на умовах СРТ - склад покупця; термін поставки: протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання постачальником письмової заявки від покупця.

Також протягом періоду, який перевірявся, позивач мав господарські відносини з ПНТП «Регіон» на підставі договору поставки №669 від 03 березня 2012 року, за умовами якого постачальник зобов`язувався поставити, а покупець прийняти і оплатити хімічні речовини, а саме: толуол, кислоту сірчану, кислоту соляну, калій марганцевокислий, ацетон. Згідно з специфікаціями до зазначеного договору ціна товару вказана з урахуванням транспортних витрат, транспортні витрати несе постачальник; товар поставляється автомобільним транспортом на склад Товариства - м.Запоріжжя; термін гарантії відповідно з паспортами якості; вантажовідправником є ПНТП «Регіон», вантажоотримувачем - Товариство.

За умовами договору поставки №1334 від 12 травня 2011 року, укладеного позивачем із ТОВ ТПП «Спектр», останній зобов`язувався поставити, а Товариство прийняти і оплатити обладнання (товар) на умовах, визначених даним договором. Специфікацією до договору передбачено, що постачальник передає ножі для гільйотинних ножиць в кількості 2 комплекти за ціною 13466 грн. 67 коп. без ПДВ; загальна вартість товару складає 26933 грн. 33 коп., ПДВ - 5386 грн. 67 коп.; ціна товару вказана з урахуванням транспортних витрат; транспортні витрати несе постачальник. Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом на склад Товариства - м.Запоріжжя.

Крім того між Товариством і ПрАТ «Спецелектроремонт» укладено договір підряду №1599 від 01 червня 2011 року, за умовами якого останній (підрядник) зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених в даному договорі, у відповідності з діючими в Україні законодавчими та нормативними документами на свій ризик виконати на завдання замовника, а замовник - прийняти та оплатити наступну роботу: заміна візкових тролей крану-перевантажувача №2 (інв.№1420681) УПЦ, налагоджувальні роботи при заміні візкових тролей крану-перевантажувача №2 (інв. №1420681) УПЦ; перелік робіт, що виконуються підрядником, визначаються в узгоджених сторонами договору кошторисах. Відповідно до додаткової угоди до договору сторони дійшли згоди про виконання додаткових робіт: капітальний ремонт ходу моста крану-перевантажувача №1. УПЦ. Інв.№142007; налагодження пускової апаратури ходу моста крану; ремонт зовнішнього освітлення крану; налагоджувальні роботи при ремонті зовнішнього освітлення крану; капітальний ремонт трубної розводки з заміною оперативних та силових кабелів електрообладнання в гаражі крану; налагоджувальні роботи при капітальному ремонті трубної розводки з заміною оперативних та силових кабелів електрообладнання в гаражі крану.

Позивач стверджував, що реальність виконання операцій за укладеними угодами підтверджується належним чином оформленими первинними та розрахунковими документами.

Суд касаційної інстанції зазначає, що складені за результатами господарських операцій первинні документи повинні підтверджувати і розкривати суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. В інакшому випадку, такі документи не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку.

Так, суди зазначили про відсутність у позивача сертифікатів якості або інших документів, які б підтверджували відповідність товару встановленим нормам, письмових заявок на поставку товару, хоча за умовами договорів №1209-12/3461 від 09 грудня 2011 року та №1102-11/2316 від 02 листопада 2010 року, укладених із ПП «СКІФ», такі документи повинні були супроводжувати кожну партію поставки товару; додані ж до матеріалів справи копії товарно-транспортних накладних не визнані судами юридично значимими документами для цілей підтвердження транспортування та поставки продукції від ПП «СКІФ» до позивача, оскільки не встановлено обставин наявності у контрагента відповідних транспортних засобів або ж залучення ним інших осіб для забезпечення виконання обумовлених договорами із Товариством зобов`язань.

На підтвердження виконання зобов`язань за договором, укладеним із ПНТП «Регіон», як до перевірки, так і у ході розгляду справи Товариством не надано свідоцтв про допуск транспортного засобу, водіїв до перевезення небезпечних вантажів, маршруту на їх перевезення, погодженого з органами Міністерства внутрішніх справ України.

Суди визнали надані Товариством подорожні листи автомобіля неналежними доказами перевезення вантажу ПНТП «Регіон» та ТОВ ТПП «Спектр», адже: з останніх не вбачається отримання, перевезення ТМЦ від постачальників до покупця; дата подорожнього листа №007377 від 18 листопада 2011 року не співпадає з датою оформлення видаткової накладної №РН-001608, яка виписана ТОВ ТПП «Спектр» 14 листопада 2011 року; у подорожніх листах відсутні відмітки про перевезення ПНТП «Регіон» небезпечних вантажів й, до того ж, згідно наданої органами внутрішніх справ інформації дозволи на перевезення небезпечних вантажів на транспортні засоби, вказані у таких подорожних листах, не видавались, а відповідні водії, що також зазначені у них, пояснень з приводу здійснення доставки товарів на адресу Товариства не надали.

Також, за висновком судів, реальність операцій між позивачем та ПрАТ «Спецелектроремонт» за договором підряду не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки: в наданих актах здачі-прийняття робіт (товарів, надання послуг) відсутня інформація про кількість людино/годин, витрачених виконавцем на проведення ремонту; не надано доказів оформлення пропусків на об`єкт (завод) працівникам виконавця, складання списків таких працівників і надання їх охороні, тобто доказів, що підтверджують фактичну присутність працівників підрядника на території заводу для виконання робіт. Також відсутні й витяги з технічної документації, дефектні відомості тощо, які б підтверджували проведення технічного обслуговування.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій також не встановлено в цілому наявності у контрагентів матеріальних та трудових ресурсів (транспортних засобів, складських приміщень, виробничого обладнання тощо), об`єктивно необхідних для виконання спірних договірних зобов`язань.

Дослідивши умови укладених із контрагентами договорів, якими, серед іншого, передбачалась поставка небезпечного вантажу та виконання робіт на території з контрольованим доступом, оцінивши повноту, характер, об`єктивність та юридичне значення установлених конкретних фактичних обставин цієї справи, суди попередніх інстанцій встановили, що надані позивачем документи не підтверджують поставку товарів та виконання робіт на користь позивача саме згаданими суб`єктами господарювання. Наведені обставини у сукупності та взаємозв`язку з неподанням позивачем доказів фактичного вчинення дій у процесі виконання розглядуваних операцій, наявності у контрагентів матеріально-технічної можливості здійснювати обумовлені договорами із позивачем зобов`язання, були цілком об`єктивно розцінені судами як доказ безтоварності цих операцій, що виключає їх відображення у податковому обліку підприємства.

Посилання ж у касаційній скарзі на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року у справі №808/7063/13-а, яка набрала законної сили, у якій, як вважає позивач, суд надав іншу правову оцінку господарським правовідносинам із ПП «Скіф», ПНТП «Регіон», ТОВ ТПП «Спектр», ПрАТ «Спецелектроремонт», не спростовують правильності висновків судів попередніх інстанцій. Передбачене ж частиною першою статті 72 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи) звільнення від доказування не має абсолютного характеру, адже оціночне судження, зроблене судом в процесі співставлення факту з нормою права, не є тотожним поняттю преюдиціальності фактів.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 КАС України (в редакції, чинній на момент ухвалення даної постанови) суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а також відсутність підстав вважати, що суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права чи порушення процесуальних норм, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Товариства без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 березня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду