Справа № 747/559/17
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа №747/559/17

адміністративне провадження №К/9901/2196/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Талалаївського районного суду Чернігівської області від 05.10.2017 (головуючий суддя Косенко Ю.Л.) та

ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Губської О.А., суддів Парінова А.Б., Беспалова О.О.)

у справі № 747/559/17

за позовом ОСОБА_1

до Бахмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

I. РУХ СПРАВИ

1. У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бахмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області, у якому просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років, що оформлено протоколом № 119 від 21.04.2017;

- зобов`язати відповідача призначити йому пенсію згідно зі ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991№ 1789-XII в розмірі 90 % суми щомісячного заробітку без обмеження її максимального розміру, із 01.04.2017.

2. Постановою Талалаївського районного суду Чернігівської області від 05.10.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017, у задоволенні позову відмовлено.

3. У поданій касаційній скарзі позивач, із посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій, і прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.03.2017 ОСОБА_1 звернувся до Бахмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років.

5. Згідно з протоколом від 21.04.2017 № 119 Бахмацьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Чернігівської області відмовлено у призначенні позивачеві пенсії відповідно до Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру», з огляду на відсутність для цього правових підстав. Зокрема вказано на недостатність наявного у позивача стажу.

6. Не погоджуючись із зазначеним, позивач звернувся до суду.

IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. Позивач у касаційній скарзі вказує, що згідно зі ст. 22 Конституції України звуження змісту та обсягу існуючих прав не допускається. Вважає, що відповідач неправомірно відмовив йому у призначенні пенсії. Посилається на рішення Європейського суду з прав людини «Суханов та Ільченко проти України» щодо «законного сподівання» на отримання «активу».

9. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу. Просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

10. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

11. На час звернення позивача за призначенням пенсії набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII).

12. У зв`язку з набранням чинності зазначеним Законом втратили чинність положення статті 501 Закону №1789-ХІІ, в частині визначення осіб, які мають право на призначення пенсії за вислугу років та розміру такої пенсії.

13. В свою чергу, статтею 86 Закону №1697-VII визначено підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років. Так, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

14. Судами встановлено, що загальний страховий стаж позивача 22 роки 3 місяці, з них стаж, який зараховується до вислуги років, складає 15 років 2 місяці, в тому числі: робота на посаді слідчого - 1 рік 8 місяців 14 днів: робота на посаді прокурора - 13 років 5 місяців 17 днів.

15. Враховуючи вищезазначені положення ст. 86 Закону №1697-VII, колегія суддів зазначає, що загальна вислуга років позивача, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1697-VII, на час його звернення до відповідача є недостатньою для призначення пенсії за вислугу років згідно Закону №1697-VII, оскільки складає менше, ніж 23 роки.

16. Слід зазначити, що виходячи із дії законів в часі, на правовідносини, що виникли, має поширюватися дія Закону №1697-VII, а не положення статті 501 Закону №1789-ХІІ, який втратив свою чинність на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії.

17. Відповідно до ст. 501 Закону №1789-ХІІ, яка діяла в редакції Закону з 26.07.2001 року (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001 року) до 1 жовтня 2011 року (в редакції Закону №3668 від 08.07.2011 року), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

18. Отже, у прокурорів та слідчих, які в період часу з 26 липня 2001 року до 1 жовтня 2011 року мали стаж роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі зазначеної норми права. При цьому, таке право у зазначених осіб виникло незалежно від того, чи фактично воно було реалізовано шляхом звернення до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії.

19. Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 22, 58 Конституції України, можливо стверджувати про те, що у разі, якщо в подальшому у чинному законодавстві відбуваються зміни щодо правового регулювання призначення пенсії за вислугу років, які підвищують, зокрема, необхідний стаж для призначення пенсії, зменшують розмір пенсії у відсотковому виразі до посадових окладів, то такі зміни звужують зміст та обсяг існуючих прав зазначеної категорії осіб (в яких таке право раніше виникло).

20. За встановлених обставин, коли позивач у період часу з 26 липня 2001 року по 01 жовтня 2011 року, не мав необхідного стажу роботи для призначення пенсії, а отже у позивача не виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі ст.501 Закону №1789-ХІІ (у вказаній редакції).

21. Оскільки позивач не набув такого права, то неможливо стверджувати і про звуження його змісту та обсягу прав, оскільки положення Конституції України, на які посилається позивач, вказують на неприпустимість звуження змісту та обсягу вже існуючого права.

22. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10.07.2018 (справа № 211/5697/16-а (2а/211/149/16) та постанові від 10.05.2018 (справа № 358/1830/16-а).

23. Щодо посилань позивача щодо «законного сподівання» на отримання «активу», колегія суддів зазначає, що за правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні «Великода проти України» (№ 43331/12 від 03.06.2014), законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

24. Таким чином, коли стаж позивача за вислугу років недостатній для призначення пенсії на підставі ст. 86 Закону №1697-VII, а в період дії ст. 501 Закону №1789-ХІІ позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

25. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

26. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 345, 350, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Талалаївського районного суду Чернігівської області від 05.10.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017 у справі № 747/559/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб