Справа № 0240/2240/18-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про встановлення судового контролю

м. Вінниця

09 грудня 2019 р. Справа № 0240/2240/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши в письмовому провадженні заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06.08.2018 позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час її перерахунку з 83 % на 70 % від відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 83 % від відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою йому та отриманою ним пенсією за період з 01.01.2018 року по день, з якого почнеться виплата перерахованої йому пенсії в розмірі 83 % від відповідних сум грошового забезпечення за вислугу років.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.08.2018 набрало законної сили 05.09.2019. На виконання вказаного судового рішення судом 13.09.2019 видано виконавчі листи.

13.09.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Дана заява мотивована бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області щодо невиконання останнім рішення суду, а саме стосовно невиплати позивачу різниці між нарахованою йому та отриманою ним пенсією за період з 01.01.2018 по день з якого почалась виплата перерахованої йому пенсії у розмірі 83% від відповідних сум грошового забезпечення за вислугу років.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 19.09.2019 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.08.2018 по справі №0240/2240/18-а.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 19.09.2019 скасовано, дану справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 02.12.2019 прийнято справу до свого провадження та призначено судове засідання для розгляду заяви про вствновлення судового контролю за виконаннням судового рішення на 09.12.2019. Крім того, зобов`язано відповідача надати в строк до 06.12.2019 письмові заперечення на заяву; будь-які докази вживання заходів виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.08.2018 по справі №0240/2240/18-а в частині виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2018, в тому числі, відповідно до Порядку №649.

06.12.2019 через канцелярію суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшли докази вживання заходів виконання рішення суду від 06.08.2018, які витребувались ухвалою від 02.12.2019. Також відповідач подав письмові пояснення, в яких заперечує проти поданої заяви, вказавши, що питання встановлення судового контролю мало вирішуватися судом при розгляді справи по суті та відображено в резолютивній частині рішення, однак сам позивач таким правом не скористався, а відтак відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1

В судове засідання, призначене на 09.12.2019, сторони не прибули, належним чином повідомлені, про що свідчать матеріали адміністративної справи. Поряд із цим через канцелярію суду від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження без участі сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду цього питання.

За приписами ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.08.2018 у справі № 0240/2240/18-а без участі заявника та осіб, які беруть участь у справі, за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Визначаючись щодо заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення, суд виходив з такого.

З ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно зі ст. 124 Конституції України,судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Так, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Відповідно до ч. 6 ст. 245 КАС України у випадках, визначених у частинах 3 - 5 цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції КАС України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення. При цьому, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст.129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

Як докази виконання рішення суду від 06.08.2018 у справі № 0240/2240/18-а відповідач надав суду копію перерахунку пенсії на виконання рішення суду; копію розрахунку на доплату на виконання рішення суду; витяг з реєстру рішень від 06.12.2019. Водночас в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідачем взагалі вживалися заходи з метою виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.08.2018 у справі №0240/2240/18-а в частині виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2018. На відсутність вказаних доказів було звернуто увагу Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 14.11.2019. Отже, відповідачем не спростовано доводи сторони позивача щодо виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.08.2018 у справі № 0240/2240/18-а не в повному обсязі.

Щодо посилання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на те, що питання судового контролю у справі № 0240/2240/18-а мало вирішуватись судом при розгляді справи по суті та бути відображено в резолютивній частині рішення, то суд зазначає таке.

Положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України. Тобто, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі № 800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі № 286/766/17 та в ухвалі від 05.07.2018 у справі № 206/3911/17.

У справі № 800/592/17 Велика Палата Верховного Суду змінила підхід до правил застосування судового контролю, роз`ясненого у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.03.2017 "Про огляд практики застосування адміністративними судами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства". Вищий адміністративний суд вважав, що суд першої чи апеляційної інстанції може застосовувати судовий контроль за виконанням рішення суб`єкта владних повноважень - відповідачем у справі під час прийняття рішення у справі. Натомість, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що клопотання про встановлення судового контролю може бути подане й після ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на викладене суд вважає, що заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.08.2018 № 0240/2240/18-а підлягає задоволенню шляхом встановлення Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області строку для подання звіту про виконання вказаного рішення суду до 10.01.2020.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 382 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задовольнити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.08.2018 у справі №0240/2240/18-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подати до 10.01.2020 звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.08.2018 у справі №0240/2240/18-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович