Справа № 440/1332/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 р.Справа № 440/1332/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: П`янової Я.В. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського обласного центра зайнятості на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2019, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, м. Полтава, повний текст складено 24.06.19 по справі № 440/1332/19 з позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного центра зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби зайнятості в особі Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу заступника директора Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості Немиткіної О.М. від 19.02.2019 №10 "Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 ".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ заступника директора Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості Немиткіної О.М. від 19.02.2019 №10 "Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 " в частині повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 за період з 14.01.2019 по 17.02.2019 в розмірі 9236,28 грн (дев`ять тисяч двісті тридцять шість гривень двадцять вісім копійок).

В задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського обласного центру зайнятості (ідентифікаційний код 03491234) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 238,20 грн (двісті тридцять вісім гривень двадцять копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що всупереч нормам чинного законодавства, отримуючи допомогу по безробіттю гр. ОСОБА_1 не повідомив філію про те, що з 23.10.2018 він є адвокатом, тобто провадить незалежну професійну діяльність. Адвокатська діяльність ОСОБА_1 була призупинена лише 14.01.2019. Адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльністю на власний ризик відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому така особа не може вважатися незайнятою з часу отримання нею свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. З посиланням на частину 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" стверджує, що в разі встановлення центром зайнятості факту невиконання застрахованою особою своїх обов`язків, зокрема, щодо повідомлення про початок зайнятості, така особа повинна повернути всі отримані виплати по безробіттю з моменту виникнення обставини, що вливає на умови такої виплати.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 06.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до Полтавської міськрайонної філії Полтавського ОЦЗ із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. У поданій заяві ОСОБА_1 , зокрема, зазначив, що через відсутність роботи він не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, не отримує пенсію на пільгових умовах та за вислугу років, не зареєстрований в якості суб`єкта підприємницької діяльності, не отримує допомог по догляду за дитиною-інвалідом, інвалідом І групи, особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку, тощо, не є членом особистого селянського господарства, не є членом фермерського господарства (а.с. 38).

Наказом Полтавської міськрайонної філії Полтавського ОЦЗ від 12.06.2018 №НТ180612 позивачу надано статус безробітного (а.с. 47).

Наказом філії від 13.06.2018 №НТ180613 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю з 13.06.2018 по 07.06.2019 та скорочено виплату допомоги по безробіттю з 13.06.2018 по 10.09.2018 (а.с. 48).

Відповідно до наказу філії від 11.09.2018 №НТ180911 позивачу розпочато виплату допомоги по безробіттю з 11.09.2018 (а.с. 49).

Зі змісту листа Ради адвокатів Полтавської області судом встановлено, що 23.10.2018, тобто у період перебування на обліку в центрі зайнятості в якості безробітного, ОСОБА_1 набув статус адвоката (а.с. 42).

На підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області від 17.01.2019 право на заняття адвокатською діяльністю Пархоменка А.О. зупинено з 14.01.2019.

На підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області від 27.02.2019 право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 поновлено з 20.02.2019.

Згідно з наказом Полтавської міськрайонної філії Полтавського ОЦЗ від 18.02.2019 №НТ190218 ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю з 18.02.2019 (а.с. 50).

Згідно довідки філії від 24.04.2019 №337 за період з 23.10.2018 по 17.02.2019 ОСОБА_1 отримано допомогу по безробіттю у розмірі 29742,70 грн (а.с. 57).

19.02.2019 заступником директора Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості Немиткіною О.М. прийнято наказ "Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 " (а.с. 44), яким зобов`язано:

- провідного фахівця з питань зайнятості Маліченко Г.В. забезпечити надання Полтавському обласному центру зайнятості сканованої копії листа запиту про необхідність проведення розрахунку суми матеріального забезпечення на випадок безробіття та вартості наданих соціальних послуг особі, яка підлягає відшкодуванню гр. ОСОБА_1 за результатами проведеного розслідування страхового випадку;

- провідного фахівця з питань зайнятості ОСОБА_2 протягом двох робочих днів після прийняття рішення про відшкодування коштів 19.02.2019 направити безробітному ОСОБА_1 копію даного наказу та лист з повідомлення про необхідність повернення незаконно отриманих коштів;

- провідного фахівця з питань зайнятості Маліченко ОСОБА_3 .В. забезпечити контроль щодо добровільного повернення коштів в сумі 29742,70 грн, виплачених безробітному ОСОБА_1 за період з 23.10.2018 по 17.02.2019, як допомога по безробіттю, протягом 15 календарних днів з дня отримання безробітним повідомлення про необхідність повернення незаконно отриманих коштів (або з дня ознайомлення безробітного з наказом під особистий підпис);

- у разі відмови безробітного ОСОБА_1 повернути кошти добровільно або у разі неповернення їх у встановлений строк, провідного юрисконсульта юридичного відділу ОСОБА_4 звернутися до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості;

- провідного фахівця з питань зайнятості Маліченка Г.В. на наступний день після видачі даного наказу забезпечити надання Полтавському обласному центру зайнятості сканованої копії цього наказу та супровідний лист на ім`я директора обласного центру зайнятості.

Листом від 19.02.2019 №16/46/453-19 філія проінформувала позивача про прийняття вказаного наказу та необхідність повернення коштів, виплачених останньому як допомога по безробіттю, у сумі 29742,70 грн протягом п`ятнадцяти календарних днів від дня отримання даного повідомлення та копії наказу (а.с. 45).

Позивач, не погодившись з правомірністю винесення наказу від 19.02.2019 №10 "Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 ", звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльністю відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", у період з 23.10.2018 (дата набуття статусу адвоката) по 13.01.2019 (дата, що передувала даті зупинення дії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю) Пархоменко ОСОБА_5 .О. вважався самозайнятою особою, а відтак, не міг мати статус безробітного та отримувати відповідну допомогу по безробіттю у вказаний період. Водночас у період з 14.01.2019 (дата зупинення дії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю) по 17.02.2019 (дата, по яку позивачу здійснювалася виплата допомоги по безробіттю центром зайнятості) ОСОБА_1 вважався незайнятою особою та мав право на отримання відповідної допомоги по безробіттю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, а відповідач оскаржує рішення суду в частині скасування наказу про повернення допомоги по безробіттю за період з 14.01.2019 по 17.02.2019 (тобто в період коли позивач зупиняв дію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю).

За таких обставин, апеляційний перегляд справи обмежується дослідженням правомірності дій центра зайнятості щодо прийняття рішення про повернення коштів, виплачених позивачу як допомога по безробіттю за період коли останній зупиняв дію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на таке.

Право на соціальний захист є невід`ємним конституційним правом громадян (стаття 64 Конституції України).

Пунктом 1 частин 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про зайнятість населення" до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Згідно пункту 14.1.226 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно з п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік в органах державної податкової служби за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачена можливість зупинення права на заняття адвокатською діяльністю у разі подання адвокатом відповідної заяви.

В розумінні Податкового кодексу України та статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат є самозайнятою особою.

У статті 31 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено підстави припинення та поновлення права на заняття адвокатською діяльністю. Зокрема, у разі зупинення права з підстави подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності, таке право поновлюється з дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону заяви адвоката про поновлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з статтею 45 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного припиняється у разі, зокрема: зайнятості особи; подання безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг; встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у справі №750/9213/16-ц (постанова від 31.05.2018) зробив висновок, що адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльністю відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому відповідач не може вважатися незайнятою особою з часу отримання нею свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, незалежно від часу взяття її на облік органами Державної фіскальної служби України. Відповідач не скористалася своїм правом і не зупиняла дію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю при реєстрації та у період перебування на обліку як безробітна, а тому, не мала права на отримання статусу безробітної і призначення виплати допомоги по безробіттю.

В постанові від 19.12.2018 у справі № 802/1206/17-а (п.п. 57, 58 , 59) за позовом фізичної особи до центру зайнятості Верховний Суд дійшов висновку, що з моменту відновлення права на зайняття адвокатської діяльності позивач є самозайнятою особою, забезпечує себе роботою самостійно, а тому, не мав права на збереження статусу безробітного та допомоги по безробіттю.

В постанові від 28.10.2019 у справі № 137/558/17 (п. 40, 41) за позовом фізичної особи до центру зайнятості Верховний Суд дійшов висновку, що позивач практично одразу скористався правом зупинити свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, про що наступного дня після отримання свідоцтва подав відповідну заяву. Відтак, обставини, що зумовлювали втрату статусу безробітного, відпали, а тому позивач в період зупинення дії адвокатського свідоцтва мав право отримувати допомогу по безробіттю.

У контексті даного спору ключовим правовим питанням є питання щодо збереження статусу безробітного за особою, яка отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, через деякий час зупинила дію свідоцтва, але не повідомила центр зайнятості ні про факт набуття право на зайняття адвокатською діяльністю, ні про його зупинення.

З цього приводу колегія суддів звертає увагу імперативний обов`язок особи, яка отримує допомогу по безробіттю, повідомляти про всі обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Частиною 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що умовою для стягнення виплаченого забезпечення є умисне невиконання застрахованою особою своїх обов`язків та зловживання ними. Відтак, орган зайнятості, як суб`єкт владних повноважень, повинен довести вину застрахованої особи у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги з безробіття. Водночас в разі встановлення центром зайнятості факту невиконання застрахованою особою своїх обов`язків, зокрема, щодо повідомлення про початок зайнятості, така особа повинна повернути всі отримані виплати по безробіттю з моменту виникнення обставини, що вливає на умови такої виплати.

Отже, набуття застрахованою особою, яка має статус безробітної, права на зайняття адвокатською діяльністю, є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

В даному випадку, маючи можливість повідомити про факт зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю, ОСОБА_1 не скористався такою можливістю, що свідчить факт про зловживання своїми обов`язками, а тому відповідно до приписів ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" наказ відповідача про необхідність повернення безпідставно набутих коштів, виплачених на матеріальне забезпечення позивача як безробітного є правомірним.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшовши в цілому правильного висновку про наявність права у особи, яка зупинила право на зайняття адвокатської діяльності, отримувати допомогу по безробіттю, не врахував, що норма ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" презюмує обов`язок особи, що має статус безробітного, повідомляти про всі можливі обставини, що впливають на факти виплати допомоги по безробіттю, як в сторону збільшення, так і зменшення.

В даному випадку позивач не повідомив про факт отримання права на зайняття адвокатською діяльністю, не скористався правом одразу після отримання свідоцтва зупинити дію такого свідоцтва, а тому з моменту отримання такого свідоцтва позивач фактично втратив статус безробітного та право на отримання допомоги по безробіттю. В свою чергу зупинення в подальшому дії адвокатського свідоцтва не може нівелювати допущені позивачем порушення в частині не надання відомостей про вказані обставини до центру зайнятості та автоматично не поновлює його в статусі безробітного, а тому колегія суддів уважає, що санкція за недотримання вказаного обов`язку у виді повернення коштів набутих за період отримання допомоги за спірний період з 14.01.2019 по 17.02.2019 має застосовуватися до позивача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ від 19.02.2019 №10 "Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 " в частині повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 за період з 14.01.2019 по 17.02.2019 в розмірі 9236,28 грн, діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що визначений Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", які мають бути застосовані до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Чинним процесуальним кодексом встановлено такі правила розподілу судових витрат: при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа; при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз; при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 1-3 с. 139 КАС України).

Враховуючи, що у вказаній справі задоволено апеляційну скаргу суб`єкта владних повноважень та ухвалено рішення не на користь позивача - фізичної особи, яка не звільнена від сплати судового збору, витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за подання апеляційної скарги не включаються до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Так само не підлягає відшкодуванню судовий збір за подання позовної заяви, сплачений ОСОБА_1 під час звернення до суду першої інстанції з огляду на відмову у задоволенні його адміністративного позову за результатами апеляційного перегляду справи. Отже, питання про розподіл судового витрат в межах розгляду цієї справи не вирішується.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного центра зайнятості задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 по справі № 440/1332/19 скасувати в частині визнання протиправним та скасування наказу заступника директора Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості Немиткіної О.М. від 19.02.2019 №10 "Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 " в частині повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 за період з 14.01.2019 по 17.02.2019 в розмірі 9236,28 грн (дев`ять тисяч двісті тридцять шість гривень двадцять вісім копійок).

Прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 по справі № 440/1332/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) Я.В. П`янова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 06.12.2019.