Справа № 496/3272/19
Суддя: Буран В. М.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/3272/19
Провадження № 2-а/496/48/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

при секретарі Желяпової О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції, інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області Федорченко Артура Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться на розгляді адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області Федорченко Артура Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування своєї позиції позивач стверджує, постанова серії ДПО18 № 795969, винесена Відповідачем є неправомірною та підлягає скасуванню в порядку ст. 247 КУпАП у зв`язку з тим, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача (а.с. 11).

Відповідач, інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту сержанта поліції Федорченко А.М. у судове засідання не з`явився, однак скористався правом передбаченим ст. 175 КАС України та подав відзив, у якому зазначив, що не погоджується з позицією позивача. Вважає, що складена ним постанова серії ДПО18 № 795969 про притягнення ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення передбачене ст. 132-1 КУпАП є правомірною та відповідає Закону, ним додержано всіх вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.1.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853. На підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП, відповідно до якого водій ОСОБА_1 , керуючи т/з здійснював буксирування напівпричепу MOLGJER д.н.з. НОМЕР_1 на якому перевозив контейнер висотою 2,9 м, висота напівпричепу 1,29 м, загальна висота 4,19 м, при цьому водій не мав дозволу Національної поліції на перевезення великогабаритних вантажів, чим порушив вимоги п. 22.5 б ПДР України та Постанову КМУ від 18.01.2001 № 30, додає відеозапис зафіксований на відео регістратор (а.с.14-20).

Згідно 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення учасників справи, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.08.2019 р. інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту сержантом поліції Федорченко А.М. складено постанову серії ДПО18 № 795969 згідно якої 13.08.2019 р. о 16:45 год. по вул. Дачна, 2 с. Климентове, Охтирського р-ну, Сумської області, водій ОСОБА_1 керуючи т/з здійснював буксирування напівпричепу MOLGJER д.н.з. НОМЕР_1 на якому перевозив контейнер висотою 2,9 м, висота напівпричепу 1,29 м, загальна висота 4,19 м, при цьому водій не мав дозволу Національної поліції на перевезення великогабаритних вантажів, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 22.5 б ПДР України та Постанову КМУ від 18.01.2001 № 30, дана подія зафіксована на відео регістратор DMT1 з GPS-приймачем, адміністративна відповідальність за дане правопорушення передбачена ст. 132-1 КУпАП за кваліфікуючою ознакою: порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (далі за текстом «ПДР»), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Частиною 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ № 30 від 18.01.2001 року, встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Як передбачає ст. 222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції входить розгляд справ про адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до п. 13.1 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 року № 111(з наступними змінами та доповненнями), підставою для зупинення транспортних засобів є, зокрема, таке: порушення ПДР водіями.

В даному випадку підставою для зупинки позивача стало порушення п. 31.4.5 ПДР України.

Відповідно до положень статті 283 КУпАП працівником поліції було складено постанову про адміністративне правопорушення із зазначенням усіх необхідних елементів, а саме: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 72 КАС України -доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначених статтею 222 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Від так ч. 1 п. 9 ст. 31 ЗУ Про національну поліцію, орган поліції може застосовувати превентивні заходи у вигляді технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що полягало у перевезені контейнеру висотою 2,9 м, висотою напівпричепу 1,29 м, загальна висота 4,19 м, при цьому водій не мав дозволу Національної поліції на перевезення великогабаритних вантажів, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 22.5 б ПДР України, зафіксовано на відео регістратор моделі DMT1 з GPS-приймачем, який відповідає пп. 9.1, 9.2, 9.3 Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, затвердженого Постановою КМ України від 24.06.2009 року № 679 (а.с. 18-19).

Як встановлено судом, з наданого відповідачем відеозапису з відео регістратора вбачається, що виконуються заміри а/т, однак конкретно не видно, якого саме, далі об`єктив камери сфокусований на одному місці на невеликому відрізку контейнера і в цей час «16-27 хв. відеозапису» жодних замірів та цифр не відео не вбачається, а лише зі слів працівника поліції встановлено висоту напівпричепу 1,29 м. та висоту контейнера 2,29 м. (а.с.19).

Аналізуючи вказаний відеозапис, суд позбавлений можливості дійти висновку, що відповідач виконав свій процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС, оскільки з нього не можливо встановити правильність проведеного виміру а/т.

Окрім того, відео регістратор відповідає вимогам Постанови КМ України від 24.06.2009 року № 679, яка скасована постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Технічного регламенту радіообладнання вiд 24 травня 2017 р. N 355. Таким чином, даний відео запис, суд не вбачає належним доказом, передбачених ст. 251 КУпАП, якій в своїй сукупності підтвердили факт порушення ОСОБА_1 пунктів ПДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. У даному випадку для підтвердження порушення позивачем пункту 22.5 Правил дорожнього руху України відповідач відповідно до статті 251 КУпАП мав би надати, зокрема, належний відеозапис події тощо (на зазначене звернув увагу Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 справа №338/1/17, адміністративне провадження №К/9901/15804/18).

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п. 45 рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011р; п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р; п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р.).

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з доводів позивача, зазначених в позовній заяві, останній категорично заперечує факт вчинення ним зазначеного вище правопорушення, вказуючи на відсутність його вини та складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення в матеріалах справи немає.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч.1 ст. 286 КУпАП, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає обґрунтованим задовольнити вимоги позивача та скасувати оскаржувану постанову.

При цьому, згідно ст. 293 ч.1 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і, зокрема, скасовує постанову і закриває справу.

Згідно до ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення. Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, що дає підстави дійти висновку про відсутність в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП.

Постанову серії ДПО18 № 795969 про накладання стягнення у розмірі 510 грн., слід скасувати та закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

К задоволенні клопотання позивача про відмову у прийнятті заяви по суті справи, відмовити так як вважає її не обґрунтованою.

Керуючись ст. 1, 9, 7, 126, 245, 247, 251 КУпАП, 2, 5-9, 72, 76, 77, 159, 241-246, 250-251, 286, 293, 295-297 КАС України, «Про національну поліцію», Конституція України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до сержанта поліції, інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Сумській області Федорченко Артура Миколайовича (місце знаходження: м. Суми, вул. Білопільській шлях, буд. 18/1) про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДПО18 № 795969 від 13.08.2019 року.

Провадження по адміністративній справі закрити, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

У відповідності ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Біляївський районний суд Одеської області в порядку, встановленому ст. ст. 293, 295-297 КАС України порядку.

Суддя Буран В.М.