Справа № 640/9227/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9227/19 Суддя (судді) першої інстанції: Каракашьян С.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Головченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 06 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фарт Буд» до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.05.2019 № 2.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.09.2019 адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 07.05.2019 № 2.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «АНТ-Інжиніринг», з огляду на наявність досудового розслідування відносно контрагента позивача, що свідчить про фіктивність його діяльності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, співробітниками Головного управління ДФС у м. Києві на підставі направлень (а.с. 21-27) проведено документальну планову виїзну перевірку позивача податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 31.03.2018 та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, результати якої оформлені актом від 22.12.2018 № 855/26-15-14-02-02/34635545 (далі - акт перевірки) (т. 1 а.с. 30-81).

Відповідно до акту перевірки, встановлено порушення позивачем:

п. 5 П(С) БО 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2000 року за № 85/4306, п. 5 та п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 29, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153, пп. 14.1.11, пп. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 968 056 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 842 856 грн., за півріччя 2016 року на суму 29 985 грн., за 3 кв. 2016 року на суму 60 252 грн., за 2016 рік на суму 87 606 грн., за 3 кв. 2017 року на суму 37 594 грн., за 2017 рік на суму 37 594 грн.;

пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п.44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на суму 9 139 696 грн.;

пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 з урахуванням пп. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 164.5 ст. 164, п. 171.2 «а» ст. 171 ПК України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся на загальну суму 28 737,88 грн.;

пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 ПК України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування військового збору до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1963,76 грн.;

р. 3 «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманих з них податку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4 та пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, щодо подання податкових розрахунків за формою № 1-ДФ, за 3 та 4 квартали 2016 року.

На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

від 18.02.2019 № 2 щодо зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 976,0 грн.;

від 18.02.2019 № 2 щодо сплати податкових зобов`язань з податку на прибуток за основним платежем 968 056,0 грн. та застосованих штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 31 300,0 грн.;

від 18.02.2019 № 2 щодо сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 9 136 696,0 грн. та застосованих штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2 284 924,0 грн.;

від 15.02.2019 № про сплату штрафних санкцій по податковим зобов`язанням з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 510,0 грн.;

від 15.02.2019 № 002734208 про сплату податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 28 737,88 грн. та застосованих штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 7184,47 грн.;

від 15.02.2019 № про сплату грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі військового збору у розмірі 1963,76 грн. та застосованих штрафних (фінансових) санкції розмір 490,94 грн.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 26.04.2019 № 19977/6/99-99-11-04-01-25 про результати розгляду скарги, скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 18.02.2019 № 2 в частині висновків перевірки про заниження фінансового результату за рахунок заниження доходів на суму протермінованої кредиторської заборгованості та за рахунок встановлених порушень по взаємовідносинах з ТОВ «Фаетон-Буд Плюс» і у відповідній частині застосовані штрафні санкції, скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 18.02.2019 № 2, № 2 в частині висновків перевірки щодо заниження податкового зобов`язання з ПДВ з посиланням на порушення товариством вимог п. 198.5 ст. 198 ПК України та в частині висновків перевірки щодо заниження податкового кредиту з ПДВ на суму 60138 грн. з посиланням на порушення товариством п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, а також щодо встановлених порушень по взаємовідносинах з ТОВ «Фаетон-Буд Плюс» і у відповідній частині застосовані штрафні санкції, а в іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 15.02.2019 № , № , № залишено без змін (т. 1 а.с. 84-98).

На підставі акту перевірки від 22.12.2018 № 855/26-15-14-02-02/34635545 та вказаного рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 26.04.2019 № 19977/6/99-99-11-04-01-25, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.05.2019 № 2, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 842 856,00 грн. (за податковим зобов`язанням - 842856 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 0 грн.) (т. 1 а.с. 82-83).

Вважаючи наведене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що позивач правомірно відобразив у складі податкового кредиту суми податку витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток за господарськими операціями з ТОВ «АНТ-Інжиніринг» на підставі належним чином оформлених бухгалтерських документів.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 9.1.1 п.9.1 ст.9 ПК України податок на прибуток підприємств віднесено до загальнодержавних податків.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

В силу п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на непідтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «АНТ-Інжиніринг».

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст. 3 ГК України).

Згідно пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм, обов`язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватись на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Фарт Буд» (покупець) та ТОВ «АНТ-Інжиніринг» (продавець) укладено договір поставки № 02/06/14-1 від 02.06.2015 (а.с. 100), за умовами якого продавець продає, а покупець приймає і оплачує товари згідно умов Договору, а предметом продажу є будівельні матеріали. Згідно з умовами і строками поставки Договору, найменування, асортимент, кількість, якість та ціна поставки кожної партії товару узгоджуються сторонами і оформлюється рахунком-фактурою. Замовлений товар передається покупцю в термін 10 днів з моменту надходження коштів на розрахунковий рахунок продавця. Прийом-передача товару по кількості відбувається згідно з видатковими накладними та при обов`язковій наявності довіреності.

На підтвердження виконання умов вказаного договору, матеріали справи містять копії: видаткових накладних за період з 28.01.2015 по 14.08.2015 всього на суму 4 682 535,84 грн. (т. 1 а.с. 192-259, а.с. т. 2 а.с. 6-9), банківських виписок по рахунку № НОМЕР_1 в період з 22.01.2015 по 23.09.2015 (т. 1 а.с. 260-288), товарно-транспортних накладних за 2015 рік (т. 2 а.с. 159-243, т. 3 а.с. 1-135), рахунків-фактур виписаних в період з 02.04.2015 по 30.06.2015 (т. 2 а.с. 94-158).

Відповідно до вказаних документів позивачем придбавались будівельні матеріали, зокрема, клейові суміші, шпаклювальні суміші, ґрунтувальні суміші, штукатурка, фарби, дисперсії фасадного проникнення, фасадні сітки тощо.

На підставі укладеного договору поставки від 02.06.2014 № 02/06/14-1 ТОВ «АНТ-Інжиніринг» складені податкові накладні перелік яких наведений в Акті перевірки (т. 1 а.с. 47-68).

Згідно з детальною інформацією ЄДРОПУ про юридичну особу основним видом діяльності позивача за КВЕД є: 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 43.31 Штукатурні роботи; 43.34 Малярні роботи та скління; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (основний).

Придбані будівельні матеріали у ТОВ «АНТ-Інжиніринг» в подальшому використані позивачем у власній господарській діяльності при виконанні умов договорів підряду № 23/07- .5 від 23.07.2015 року (т. 2 а.с. 72-74) та № 02/03-15 від 02.03.2015 року (т. 2 а.с. 62-64), укладених з ПАТ "ВПБФ "АТЛАНТ", відповідно до яких позивач приймає на себе зобов`язання виконання власними і залученими силами і засобами, комплекс робіт по зовнішньому утепленню фасадів та інших будівельно-монтажних робіт.

Так, у відповідності до договору № 02/03-15 від 02.03.2015 року з ПАТ «ВПБФ АТЛАНТ», позивач взяв на себе зобов`язання власними і залученими силами та засобами виконати комплекс робіт по зовнішньому утепленню фасадів на об`єкті: «Будівництво багатоквартирної житлової забудови в м. Бровари, територія другої черги кварталу «Олімпійский». У відповідності до договору з ПАТ «ВПБФ «АТЛАНТ» № 23/07-15 від 23.07.2015 позивач взяв на себе зобов`язання власними і залученими силами та засобами виконати комплекс робіт по зовнішньому утепленню фасадів на житловий будинок № 2 по вул. Черняховського, 36 в м. Бровари Київської області.

За наслідками виконання умов вищевказаних договорів між позивачем та ПАТ «ВПБФ АТЛАНТ» складені довідки за формою КБ-3 за липень 2015 року (т. 2 а.с. 65, 75), серпень 2015 року (т. 2 а.с. 79) вересень 2015 року (т. 2 а.с. 80), акти приймання виконаних будівельних робіт за липень 2015 року (т. 2 66-68, 76-78), за вересень 2015 року (т. 2 81-83, 85-87), на підтвердження фактичного виконання вказаних робіт позивачем додано до матеріалів справи фотоматеріали виконаних робіт (т. 2 а.с. 69-71, 89-93).

Отже, матеріалами справи в повній мірі підтверджується придбання позивачем у ТОВ «АНТ-Інжиніринг» товару на підставі договору поставки від 02.06.2014 № 02/06/14-1, проведення розрахунків за вказаним договором, використання придбаного товару у власній господарській діяльності з метою виконання робіт, що відповідають видам діяльності позивача за КВЕД, колегія суддів вважає, що позивачем дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій первинними документами, у відповідності до вимог п.44.1 ст.44 ПК України, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Подані позивачем докази підтверджують реальні зміни у майновому стані сторін та дають підстави вважати, що господарські операції, спрямовані на виконання вказаного правочину, дійсно відбулися та є економічно виправданими.

Щодо посилання відповідача на інформацію стосовно припинення діяльності контрагента позивача суд зазначає, що відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за період з 2014 по 2016 рр., які містяться в матеріалах справи (т.1 а.с. 291-304), відомості щодо зупинення ТОВ «АНТ-Інжиніринг» господарської діяльності відсутні. При цьому, здійснення господарської діяльності контрагентом не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов`язок суб`єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента. Відомості, що є обов`язковими для перевірки підприємством стосовно свого контрагента, це включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявність свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту. Разом з тим, у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб. Крім того, порушення контрагентами позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку щодо безтоварності відповідних господарських операцій, належним чином підтверджених.

Здійснення господарської діяльності контрагентом, не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов`язок суб`єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента.

Жодних доказів на підтвердження того, що позивач або контрагент позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань по спірним операціям та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання знятих зобов`язань, матеріали справи не містять, а відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, зворотнього не доведено.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо відсутності реального здійснення договору, укладеного позивачем з ТОВ «АНТ-Інжиніринг», а твердження апелянта щодо відсутності реального здійснення господарських операцій спростовано наявними матеріалами справи.

З акту перевірки вбачається (а.с. 68), що суми податку на додану вартість вказаним податковим накладним включено до складу податкового кредиту, відображені в розшифровці податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів додатку 5 (ТОВ «АНТ-Інжиніринг») до податкової декларації відповідного податкового періоду (а.с. 44-46). Зауважень щодо складання податкових накладних та/або не реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних в акті перевірки не зафіксовано.

Таким чином, на момент здійснення господарських операцій та складення згаданих вище первинних документів контрагент позивача мав статус платника податків та був зареєстрований як юридична особа у встановленому законодавством порядку, а господарські операції з поставки товарів за договором поставки від 02.06.2014 № 02/06/14-1, відповідали видам діяльності ТОВ «АНТ-Інжиніринг» - 46.73 «Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (т.1 а.с.291).

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 28.10.2016 в частині наявності досудового розслідування відносно контрагента позивача та щодо допиту директора, головного бухгалтера, засновника «АНТ-Інжиніринг», суд зазначає наступне.

Законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту є КПК України.

У ч. 1 ст. 23 КПК закріплено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Частина 2 цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.

Факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Матеріали досудового розслідування за вказаними вище кримінальними провадженнями не можуть бути враховані як доказ фіктивності ТОВ «АНТ-Інжиніринг».

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 822/551/18, який в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Також, з пояснень позивача вбачається, що на момент укладення договору від 02.06.2014 № 02/06/14-1 та виконання зобов`язань за цим договором виконував засновник ТОВ «Ант-Інжиніринг» ОСОБА_1 , функції директора виконував Ноготков Віктор Анатолійович.

В матеріалах справи наявні копія нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 від 24.05.2019 (т.1 а.с.289), в якій останній зазначив що у вересні 2013 року він зареєстрував корпоративні права ТОВ «Ант-Інжиніринг» та став одноособовим власником товариства і жодних показань чи пояснень в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 10.01.2013 чи в інших кримінальних провадженнях стосовно придбання, реєстрації чи ведення господарської діяльності ТОВ «Ант-Інжиніринг» не надавав. Жодних пояснень працівникам податкових чи правоохоронних органів не надавав, допитаний не був.

Також, в матеріалах справи міститься копія нотаріально посвідченої заяви директора ТОВ «Ант-Інжиніринг» Ноготкова В.А. від 21.05.2019 (т.1 а.с.290), відповідно до якої в період з 26.09.2013 по 29.04.2016 він був керівником ТОВ «Ант-Інжиніринг» та дійсно, у 2014 році ним була укладена угода № 02/06/14Д від 02.06.2014 з ТОВ «Фарт Буд» щодо поставки будівельних матеріалів. Умови цього договору були виконані сторонами у повному обсязі. Претензій зі сторони ТОВ «Фарт Буд» не було. Жодних пояснень працівникам правоохоронних чи податкових органів він надавав, ніким допитаний не був. (т. 1 а.с. 290).

За таких обставин, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на наявність кримінального провадження стосовно фіктивного підприємництва ТОВ «Ант-Інжиніринг», а сам факт наявності кримінального провадження не є належним та допустимим доказом нереальності господарських операцій між ТОВ «Фарт Буд» та ТОВ «Ант-Інжиніринг» при виконанні умов договору поставки № 02/06/14-1 від 02.06.2015.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується правомірність формування ним валових витрат на підставі первинних документів, з огляду на встановлення судом на підставі матеріалів справи реальності здійснення господарських операцій, наявності придбаних товарів та використання їх в господарській діяльності позивача, дотримання позивачем вимог податкового законодавства, а тому спірне податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 07.05.2019 № 2 є таким, що порушує права позивача, як платника податків та підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м.Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 06 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 04 грудня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма