Справа № 1.380.2019.003191
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10263/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року (суддя Кедик М.В., ухвалене в м. Львові о 14:06, повний текст складено 22.08.2019р.) у справі № 1.380.2019.003191 за адміністративним позовом Підприємства об`єднання громадян «Супер-Стиль» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2019 року Підприємство об`єднання громадян «Супер-Стиль» звернулося в суд з позовом до Львівської митниці ДФС в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення:

- про коригування митної вартості від 30.05.2019 № UА 209000/2019/200859/2;

- про коригування митної вартості від 29.05.2019 № UА 209000/2019/200855/2;

- про коригування митної вартості від 28.05.2019 № UА 209000/2019/200840/2;

- про коригування митної вартості від 28.05.2019 № UА 209000/2019/200839/2;

- про коригування митної вартості від 27.05.2019 № UА 209000/2019/200831/2;

- про коригування митної вартості від 27.05.2019 № UА 209000/2019/200823/2;

- про коригування митної вартості від 24.05.2019 № UА 209000/2019/200810/2;

- про коригування митної вартості від 23.05.2019 № UА 209000/2019/200802/2;

- про коригування митної вартості від 22.05.2019 № UА 209000/2019/200793/2;

- про коригування митної вартості від 22.05.2019 № UА 209000/2019/200792/2;

- про коригування митної вартості від 22.05.2019 № UА 209000/2019/200788/2;

- про коригування митної вартості від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200771/2;

- про коригування митної вартості від 21.05.2019 № UА 209000/2019/200770/2;

- про коригування митної вартості від 20.05.2019 № UА 209000/2019/200763/2;

- про коригування митної вартості від 06.03.2019 № UА 209000/2019/200335/2;

- про коригування митної вартості від 20.05.2019 № UА 209000/2019/200762/2;

- про коригування митної вартості від 14.05.2019 № UА 209000/2019/200722/2;

- про коригування митної вартості від 14.05.2019 № UА 209000/2019/200721/2;

- про коригування митної вартості від 11.05.2019 № UА 209000/2019/200707/2;

- про коригування митної вартості від 07.05.2019 № UА 209000/2019/200677/2;

- про коригування митної вартості від 06.05.2019 № UА 209000/2019/200673/2;

- про коригування митної вартості від 22.04.2019 № UА 209000/2019/200591/2;

- про коригування митної вартості від 18.04.2019 № UА 209000/2019/200585/2;

- про коригування митної вартості від 15.04.2019 № UА 209000/2019/200566/2;

- про коригування митної вартості від 05.04.2019 № UА 209000/2019/200503/2.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між підприємством Супер-Стиль та НМР Group (Рига, Латвія) укладено контракт від 30.01.2019 № 1-SSHMP. За умовами контракту продавець продає, а покупець купує одяг, взуття, речі, що були у використанні (секонд хенд). Кількість і асортимент Товару вказуються в інвойсах. На виконання вказаного контракту підприємство Супер-Стиль до митного оформлення подано митні декларації з документами на підтвердження митної вартості придбаних товарів. Задекларована митна вартість визначалась декларантом на підставі положень контракту від 30.01.2019 № 1-SSHMP, положень відповідних інвойсів. Також вартість товару відображена у митних деклараціях країни відправлення, що долучались при поданні первинних митних декларацій. Вказані документи не містять жодних розбіжностей щодо кількості, найменування, якості та ціни задекларованих товарів. Також, звертає увагу, що в оскаржених рішеннях про коригування митної вартості не визначено, яких саме документів визначених положеннями ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України не надав. Наведені в оскаржених рішеннях про коригування митної вартості причини неможливості визнання задекларованої вартості товару є формальними.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року позовні вимоги Підприємства об`єднання громадян «Супер-Стиль» задоволено в повному обсязі, визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості № UА 209000/2019/200859/2 від 30.05.2019 року; № UА 209000/2019/200855/2 від 29.05.2019 року; № UА 209000/2019/200840/2 від 28.05.2019 року; № UА 209000/2019/200839/2 від 28.05.2019 року; № UА 209000/2019/200831/2 від 27.05.2019 року; № UА 209000/2019/200823/2 від 27.05.2019 року; № UА 209000/2019/200810/2 від 24.05.2019 року; № UА 209000/2019/200802/2 від 23.05.2019 року; № UА 209000/2019/200793/2 від 22.05.2019 року; № UА 209000/2019/200792/2 від 22.05.2019 року; № UА 209000/2019/200788/2 від 22.05.2019 року; № UА 209000/2019/200771/2 від 21.05.2019 року; № UА 209000/2019/200770/2 від 21.05.2019 року; № UА 209000/2019/200763/2 від 20.05.2019 року; № UА 209000/2019/200335/2 від 06.03.2019 року; № UА 209000/2019/200762/2 від 20.05.2019 року; № UА 209000/2019/200722/2 від 14.05.2019 року; № UА 209000/2019/200721/2 від 14.05.2019 року; № UА 209000/2019/200707/2 від 11.05.2019 року; № UА 209000/2019/200677/2 від 07.05.2019 року; № UА 209000/2019/200673/2 від 06.05.2019 року; № UА 209000/2019/200591/2 від 22.04.2019 року; № UА 209000/2019/200585/2 від 18.04.2019 року; № UА 209000/2019/200566/2 від 15.04.2019 року; № UА 209000/2019/200503/2 від 05.04.2019 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач Львівська митниця ДФС подавши до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволені позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що Львівською митницею ДФС відповідно до вимог ч.6 ст. 54 МКУ правомірно прийнято рішення відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю у зв`язку із неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій ст. 53 МКУ.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, просить оскаржуване рішення залишити без змін.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Підприємства об`єднання громадян «Супер-Стиль».

Представник позивача заперечив вимогам апеляційної скарги, просив відмовити в задоволенні такої та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених доводів, відзив позивача на апеляційну саргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, між підприємством об`єднання громадян Супер-Стиль та НМР Group (Рига, Латвія) укладено контракт від 30.01.2019№ 1-SSHMP.

Відповідно до п.1.1 вказаного контракту продавець продає, а покупець купує одяг, взуття, речі, що були у використанні (секонд хенд). Кількість і асортимент товару вказуються в інвойсах.

На виконання вказаного контракту підприємством Супер-Стиль до митного оформлення подано наступні митні декларації: ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/146009; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/145888; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/145219; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/122825; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/144822; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/144933; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/144114; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/143662; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/143316; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/143273; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/143265; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/142810; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/142765; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/142290; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/142279; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/140434; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/140425; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/139803; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/138294; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/137859; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/134563; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/133466; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/132310; ВМД ІМ 40 № UA209140/2019/128983 за кодом товарів Одяг, що був у використанні, для подальшого використання, не сортований з текстильних матеріалів (SecondHand): 3-ї, 2-ї, 1-ї категорії: футболки, сорочки, блузки, светри, штани, шкарпетки, верхній одяг, куртки, джинсовий одяг, верхній зимовий одяг. Ступінь зношеності не перевищує 28%. Задекларована вартість за одиницю 1,2 USD. За кодом взуття, що було у користуванні, для подальшого використання, зимове, весняно-осіннє та літнє. Ступінь зношення не перевищує 28 %. Задекларована вартість за одиницю 1,22 USD. За кодом Речі вживані несортовані, з текстильних матеріалів в асортименті: ковдри, дорожні пледи, білизна, скатертини, фіранки та ін. Ступінь зношеності не перевищує 28%. Задекларована вартість за одиницю 1,2 USD.

Однак, не погоджуючись із заявленою митною вартістю Львівська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів, згідно з якими проведено наступні коригування митної вартості:

- за кодом товару встановлена вартість за одиницю 1,4401 USD;

- за кодом товару встановлена вартість за одиницю 1,4401 USD;

- за кодом товару встановлена вартість за одиницю 1,4401 USD.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості митний орган наводить формулювання, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються у зв`язку із неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у п. 2-3 ст. 53 Митного кодексу України. Зазначено, що за результатами контролю проведеного на підставі ст. 54 Митного кодексу України, виявлено:

- згідно з фактурою повинна бути передоплата, відповідно до п. 5.2 контракту (можлива передоплата), проте до митного оформлення жодного платіжного документу не додано;

- контракт не відповідає вимогам ст. 254 Митного кодексу України;

- у фактурі відсутні відомості щодо оплати умов поставки товару відповідно до п. 3.1 контракту. Проаналізувавши висновок експерта, встановлено, що експерт використовує для порівняння пропозиції по продажу товару, що використовувався в основному з ринку Китаю, хоча товар європейського походження. Також експерт здійснював дослідження без огляду майна і наголосив, що ця обставина є фактом обстеження достовірності висновку щодо даного майна.

Підставою для прийняття оскарженого рішення про коригування митної вартості від 06.03.2019 № UА 209000/2019/200335/2 відповідач наводить формулювання, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються у зв`язку із неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у п. 2-3 ст. 53 Митного кодексу України. Зазначено, що за результатами контролю проведеного на підставі ст. 54 Митного кодексу України, виявлено:

- згідно з фактурою повинна бути передоплата, відповідно до п. 5.2 контракту (можлива передоплата), проте до митного оформлення жодного платіжного документу не додано;

- контракт не відповідає вимогам ст. 254 Митного кодексу України;

Також з матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості від 30.05.2019 № UА 209000/2019/200859/2; від 28.05.2019 № UА 209000/2019/200840/2; від 29.05.2019 № UА 209000/2019/200855/2; від 28.05.2019 № UА 209000/2019/200839/2; від 27.05.2019 № UА 209000/2019/200831/2; від 27.05.2019 № UА 209000/2019/200823/2; від 24.05.2019 № UА 209000/2019/200810/2 відповідач наводить формулювання, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються у зв`язку із неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у п. 2-3 ст. 53 Митного кодексу України. Зазначено, що за результатами контролю проведеного на підставі ст. 54 Митного кодексу України, виявлено:

- згідно з фактурою повинна бути передоплата, відповідно до п. 5.2 контракту (можлива передоплата), проте до митного оформлення жодного платіжного документу не додано;

- контракт не відповідає вимогам ст. 254 Митного кодексу України та вимогам Наказу Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України з 06.09.2001 № 201;

- у фактурі відсутні відомості щодо оплати умов поставки товару відповідно до п. 3.1 контракту. Проаналізувавши висновок експерта, встановлено, що експерт використовує для порівняння пропозиції по продажу товару, що використовувався в основному з ринку Китаю, хоча товар європейського походження та дана інформація у висновку є актуальною протягом лютого 2019 року. Також експерт здійснював дослідження без огляду майна і наголосив, що ця обставина є фактом обстеження достовірності висновку щодо даного майна.

Відповідачем заявлено вимоги про надання додаткових документів згідно з переліком ч. 3-4 ст. 53 Митного кодексу України.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості відповідач наводить формулювання, що декларантом на вимогу не надано додаткових документів.

Зазначено, що неможливо застосувати методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 Митного кодексу України) та методу 2б (ст. 60 Митного кодексу України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичності та подібні (аналогічні) товари, методи 2в (ст. 62 Митного кодексу України) та методу 2г (ст. 63 Митного кодексу України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Джерелом інформації для визначення митної вартості слугували митні декларації UA209140/2019/013715 від 25.04.2019, UA205020/2019/013026 від 14.05.2019, UA408150/2019/005433 від 13.03.2019, UA205010/2019/001690 від 08.02.2019.

Також Львівською митницею ДФС прийнято картки відмови в прийнятті вказаних митних декларацій.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, декларант звернувся до митниці у порядку ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України про випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин першої третьої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Частинами другою - третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частин першої - третьої статті 54 вказаного Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно з частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Колегія суддів зазначає, що декларантом подані до митного оформлення документи (сертифікат якості, рахунки-фактури (інвойси), автотранспортні накладні, декларації походження товару, зовнішньоекономічний договір № 1-SSHMP, заява про включення товарів до зеленого переліку відходів, сертифікат дезінфекції, копії митних декларацій країни відправлення) за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 частини 2 статті 53 МК України. А також вказані документи не містять жодних розбіжностей щодо кількості, найменування, якості та ціни задекларованих товарів.

Задекларована митна вартість визначалась декларантом на підставі положень контракту від 30.01.2019 № 1-SSHMP та відповідних інвойсів. Також вартість товару відображена у митних деклараціях країни відправлення, що долучались при поданні первинних митних декларацій.

За умовами контракту від 30.01.2019 № 1-SSHMP та наданих до митного оформлення інвойсів встановлено умови поставки СРТ відповідно до умов міжнародної торгівлі ІNCOTERMS.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідно до згаданих умов міжнародної торгівлі Carriage Paid То (СРТ) - «Перевезення сплачене до» означає, що продавець сплачує фрахт за перевезення товару до вказаного місця призначення. Умови поставки СРТ мають на увазі, що продавець відвантажує товар заданий перевізнику, який безповоротно вивезе його через митницю за межі держави. Продавець береться оплатити всі рахунки по доставці товару на вказане місце призначення. При цьому за пошкодження, втрату вантажу, інші супутні витрати, які виникнуть після відвантаження вантажу перевізнику, відповідальність несе сам покупець. Відтак, оплата за поставку товару уже включена у вартість самого товару.

Декларантом на підтвердження задекларованої вартості товару надано висновок експертного товарознавчого дослідження від 21.02.2019 №19/1/053 складений на підставі запиту позивача від 30.01.2019 №1-SSHMP.

Вказаним висновком експертного дослідження встановлено, що «з урахуванням наданих документів вартості товару при ввезенні на митну територію України на умовах поставки контракту без митних платежів та зборів, що поступає на митну територію України по контракту від 30.01.2019 № 1-SSHMP та інвойсу від 18.02.2019 № 58/02/2019, станом на лютий 2019 року (на час проведення експертизи) може складати, USD без ПДВ/кг:

- одяг, що використовувався (вживаний одяг І,II,III кат.) не сортований дезінфікований -1,20;

- взуття, що використовувалось (вживане взуття І, II, III кат.) дезінфіковане 1,22;

- вживані ковдри, фіранки, постільна білизна не сортовані, дезінфіковані 1,20.

Крім цього, на підтвердження задекларованої митної вартості декларант надав комерційну пропозицію, що передувала укладенню відповідного зовнішньо-економічного контракту від 25.01.2019, згідно з якою запропоновано ціни на придбання товарів:

- одяг, що використовувався (вживаний одяг І,II,III кат.) не сортований дезінфікований -1,20;

- взуття, що використовувалось (вживане взуття І, II, III кат.) дезінфіковане 1,22;

- вживані ковдри, фіранки, постільна білизна не сортовані, дезінфіковані 1,20;

- умови поставки СРТ Київ.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає, що зазначені документи містили всі реквізити, необхідні для ідентифікації придбаного підприємством Супер-Стиль товару.

Таким чином, суд вважає, що позивачем при здійсненні імпортування товарів на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості на підставі положень контракту було надано повний пакет документів, відповідно до переліку, закріпленого статтею 53 Митного кодексу України.

В оскаржених рішеннях відповідач, як на підставу для витребування додаткових документів, вказує, зокрема, на те, що у фактурах відсутні відомості щодо термінів оплати товару, а тому є необхідність витребувати докази оплати за такий товар.

З цього приводу суд зазначає, що згідно з п. 5.2 контракту від 30.01.2019 № 1-SSHMP оплата за товар повинна відбуватись переказом грошових коштів на рахунок продавця на умовах передоплати або за фактично доставлений товар.

За положеннями ст. 53 Митного кодексу України банківські платіжні документи можуть підтверджувати митну вартість товарів лише в тому випадку, якщо на момент митного оформлення товару декларантом оплачено рахунок за такий товар. При цьому, відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості. Дана обставина сама по собі не є доказом, що обґрунтовує митну вартість товару.

Тобто, строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 803/49/16 (адміністративне провадження № К/9901/12792/18).

З приводу доводів митного органу «контракт не відповідає вимогам ст. 254 Митного кодексу України» суд зазначає наступне.

Положенням ст. 254 Митного кодексу України встановлено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Долучений позивачем під час митного оформлення товару контракт від 30.01.2019 № 1-SSHMP складений російською мовою.

Відповідно до ст. 111 Статуту Організації Об`єднаних Націй російська мова визначається та використовується у практичній діяльності світовою спільнотою.

З урахуванням викладеного суд зазначає, що у позивача не було обов`язку подавати митному органу вказаний контракт з перекладом українською мовою. Окрім цього, вказана невідповідність жодним чином не стосується митної вартості товарів та не могла слугувати підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

Щодо посилання митного органу «проаналізувавши висновок експерта, встановлено, що експерт використовує для порівняння пропозиції по продажу товару, що використовувався в основному з ринку Китаю, хоча товар європейського походження та дана інформацію у висновку є актуальною протягом лютого 2019 року» суд зазначає, що дана обставина жодним чином не обґрунтовує наявність обставин визначених положенням ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, отже не обґрунтовує і підстави коригування митної вартості проведеної митним органом.

Щодо поданих до митного оформлення сертифікатів дезінфекції колегія суддів зазначає таке.

Судом першої інстанції встановлено, що як проведення дезінфекції партії товару, так і її поставка здійснюється однією і тією ж фірмою, а саме НМР Group Ltd, що є стороною контракту від 30.01.2019 № 1-SSHMP. Саме фірма НМР Group Ltd здійснює попередню підготовку товару до поставки, в тому числі здійснюючи його дезінфекцію та оформлює сертифікат дезінфекції.

Видача інвойсу та присвоєння йому номеру здійснюється після досягнення домовленостей щодо поставки з конкретним покупцем, та ці дії жодним чином не пов`язані часовими рамками з здійсненням дезінфекції партії товару та оформлення сертифікату дезінфекції.

Окрім того, та обставина, що сертифікат дезінфекції виданий пізніше інвойсу жодним чином не стосується неможливості визнання задекларованої митної вартості за основним методом, ніяк не впливає на числові значення заявленої до митного оформлення позивачем митної вартості експортованих товарів, сам по собі не містить відомостей, які б свідчили про розбіжності в поданих документах, ознаки їх підробки, відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Щодо визначення відповідачем митної вартості задекларованих позивачем товарів за резервним методом колегія суддів зазначає наступне.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

Згідно частини 5 вказаної статті у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, митну вартість імпортованого товару, що вказана декларантом у митних деклараціях, визначено за основним методом, а до самих митних декларацій декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору, серед яких контракт № 1-SSHMP та відповідні йому інвойси, відповідно до яких вартість за одиницю товару наступна. За кодом товарів Одяг, що був у використанні, для подальшого використання, не сортований з текстильних матеріалів (SecondHand): 3-ї, 2-ї, 1-ї категорії: футболки, сорочки, блузки, светри, штани, шкарпетки, верхній одяг, куртки, джинсовий одяг, верхній зимовий одяг. Ступінь зношеності не перевищує 28%. Задекларована вартість за одиницю 1,2 USD. За кодом взуття, що було у користуванні, для подальшого використання, зимове, весняно-осіннє та літнє. Ступінь зношення не перевищує 28 %. Задекларована вартість за одиницю 1,22 USD. За кодом Речі вживані несортовані, з текстильних матеріалів в асортименті: ковдри, дорожні пледи, білизна, скатертини, фіранки та ін. Ступінь зношеності не перевищує 28%. Задекларована вартість за одиницю 1,2 USD

Судом першої інстанції вірно враховано, що митний орган має повноваження вимагати додаткові документи лише у разі, коли подані декларантом для митного оформлення документи містять розбіжності, ознаки підробки або відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналіз наданих декларантом документів дає підстави колегії суддів встановити, що такі містять необхідні відомості щодо ціни, яка підлягає сплаті за вказаний товар, оскільки контракт № 1-SSHMP чітко зазначає її. Митний орган не вказав на будь-які розбіжності чи ознаки підробки документів, або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів тощо.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що джерелом для прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості слугували митні декларації UA209140/2019/013715 від 25.04.2019, UA205020/2019/013026 від 14.05.2019, UA408150/2019/005433 від 13.03.2019, UA205010/2019/001690 від 08.02.2019.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції та вважає, що оскільки у зазначеному випадку митна вартість визначена самим декларантом за іншим методом визначення митної вартості, такі декларації не можуть братись до уваги при розрахунку митної вартості у випадку прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості та не можуть вважатись інформативними у випадку із визначенням митної вартості імпортованих товарів позивачем.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що митним органом оспорювані рішення прийняті без урахуванням усіх обставин та без дотриманням норм чинного законодавства.

За встановлених обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується із судом першої інстанції та вважає що позовні вимоги підставно задоволені та оскаржувані рішення відповідача визнані протиправними та скасовано.

Згідност.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта на спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року у справі № 1.380.2019.003191 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 06.12.2019 року.