Справа № 440/4226/19
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/4226/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа: Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа: Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №59826945.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження №59826945, оскільки позивач фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за даною адресою знаходиться все належне йому майно. Таким чином, оскаржувана постанова, на думку позивача, прийнята з порушенням норм Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою суду від 11.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

У відзиві на позовну заяву приватний виконавець просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що при відкритті виконавчого провадження №59826945 приватним виконавцем не було порушено приписів статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки до виконавця стягувачем подано заяву про примусове виконання виконавчого документу із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) у межах виконавчого округу м. Києва, а саме, карткового рахунку № НОМЕР_1 в валюті гривні, відкритого в ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк", адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4. Приватний виконавець має право приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах та у розумінні статті 190 Цивільного кодексу України є майном. Відтак, у спірному випадку у виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з пред`явленням не за місцем виконання.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належно повідомленими про дату, час та місце його проведення.

Відповідно до приписів частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи положення частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

На адресу приватного виконавця надійшла заява ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" про примусове виконання рішення, у якій останній просить виконавця:

- відкрити за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за №17162 від 25.07.2019 про стягнення із боржника, яким є ОСОБА_1 коштів у розмірі 34220,11 грн;

- звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника;

- документи виконавчого провадження надсилати стягувачеві за адресою для листування або на електронну пошту: .

В якості додатків до вказаної заяви стягувач зазначив квитанцію про сплату авансового внеску, оригінал виконавчого напису №17162 від 25.07.2019, належним чином завірену копію довіреності представника стягувача класу "Т" від 01.10.2018.

На підставі поданої заяви ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2019 ВП №59826945.

Не погодившись з винесення приватним виконавцем постановами, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент прийняття виконавцем спірної постанови, далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону.

При цьому, відповідно до пункту 10 частини 4 вказаної статті виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною 1 статті 5 Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Місце виконання рішення згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

За змістом статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як слідує з матеріалів виконавчого провадження ОСОБА_1 , станом на дату відкриття виконавчого провадження, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 , станом на дату відкриття виконавчого провадження та арешту коштів боржника, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, спірна постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2019 ВП №59826945 прийнята приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною.

У відзиві на позовну заяву в підтвердження правомірності прийняття вказаної постанови приватний виконавець наполягає на встановленні законодавством права виконавця відкривати виконавче провадження не лише за місцем проживання, перебування, роботи боржника, а й за місцезнаходженням майна такого боржника.

Приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, відповідач керувався тим, що кошти позивача, які знаходяться на картковому рахунку, відкритому в АТ «Перший Український Міжнародний Банк», є майном, фактичним місцезнаходженням якого є адреса фінансової установи (м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.), а тому відповідач вважає, що під час прийняття виконавчого документа до виконання про стягнення зі ОСОБА_1 коштів, ним не було порушено вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Слід зазначити, що за вищевказаною адресою знаходиться і стягувач у виконавчому провадженні ВП №59826945 - АТ «Перший Український Міжнародний Банк».

За приписами пункту 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Пунктами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам, представництвам юридичних осіб в Україні, інвестиційним фондам та компаніям з управління активами, що діють від імені таких інвестиційних фондів, фізичним особам).

На період підготовки та проведення фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу в Україні банки мають право до 30 листопада 2012 року відкривати поточні рахунки УЄФА.

Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Згідно з пунктами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками.

Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Суд вважає, що у даному випадку місцезнаходженням майна є не місце розташування самого банку, де відкритий рахунок, а самі банківські рахунки чи електронні гаманці, на яких обліковуються кошти та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою відповідних платіжних інструментів, однак такі рахунки або електронні гаманці не є майном у розумінні положень статті 190 ЦК України, оскільки вони не є окремими речами чи їх сукупністю, а фактично вони є засобом обліку руху грошових коштів та призначені для виконання клієнтами платіжних систем певних операцій.

Статтею 190 Цивільного кодексу України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки /статті 179 цього ж Кодексу/.

Пунктами 3.1, 3.2 ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 №2346-ІІІ (зі змінами) встановлено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Грошові знаки випускаються у формі банкнот і монет, що мають зазначену на них номінальну вартість.

Поняття «картковий рахунок» було передбачено Постановою НБУ від 19.10.2005 «Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням» №137, яке втратило чинність на підставі Постанови НБУ від 30.04.2010 №223.

При цьому жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що «картковий рахунок» є майном в розумінні статті 190 ЦК України. Так само, не передбачено й визначення місцезнаходження «карткового рахунку» за місцем знаходження будь-якого банку.

Зі змісту заяви ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" про примусове виконання рішення, направленої приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А., слідує, що стягувач просив приватного виконавця відкрити виконавче провадження саме за місцем знаходження майна боржника - грошових коштів на рахунку боржника.

За змістом листа АТ "Перший Український Міжнародний Банк" від 08.08.2019 вих.№1_01 у клієнта, яким є ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 , Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 26.11.1998), іпн: НОМЕР_3 , є рахунок НОМЕР_1 від 03.02.2012 в валюті гривня, відкритий в АТ "Перший Український Міжнародний Банк", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.

Слід зазначити, що ні заява стягувача про відкриття виконавчого провадження, ні лист АТ "Перший Український Міжнародний Банк" від 08.08.2019 жодним чином не підтверджують фізичну наявність грошових коштів боржника на рахунку НОМЕР_1 від 03.02.2012 в валюті гривня, відкритому в АТ "Перший Український Міжнародний Банк".

З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що наявність карткового рахунку в банку, місцезнаходження якого зареєстровано у м. Києві, не ж тотожнім місцезнаходженню майна боржника, зокрема, його грошових коштів, оскільки матеріалами виконавчого провадження не підтверджується наявність на вказаному картковому рахунку грошових коштів, належних ОСОБА_1 .

Таким чином, за відсутності документальних доказів наявності на рахунку НОМЕР_1 від 03.02.2012 в валюті гривня, відкритому в АТ "Перший Український Міжнародний Банк", грошових коштів, належних ОСОБА_1 , суд вважає необґрунтованим прийняття приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2019 ВП№59826945.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов висновку, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження не відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, у зв`язку з чим, вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2019, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною у виконавчому провадженні №59826945.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у ході судового розгляду справи не надав належних та допустимих доказів, що у своїй сукупності свідчили б про наявність визначених законом підстав для відкриття виконавчого провадження №59826945.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи наведені вище норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) до приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни (вул. Окіпної Раїси, 4А, оф. 35А, м. Київ2, Лівобережна Частина Києва, Київ, 02002), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" (вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070, ), про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2019 ВП№59826945.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни (вул. Окіпної Раїси, 4А, оф. 35А, м. Київ2, Лівобережна Частина Києва, Київ, 02002) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва