Справа № 320/4055/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року справа № 320/4055/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління МВС України в Київській області, в якому просить суд визнати дії Головного управління МВС України в Київській області щодо визнання нещасного випадку, який трапився ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 , таким, що трапився в період проходження служби в органах внутрішніх справ, не пов`язаний з виконанням службових обов`язків - неправомірними, та зобов`язати Головне управління МВС України в Київській області скласти по даному факту акт по Формі Н-1.

В обгрунтування таких вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 23 години, під час виконання службових обов`язків по забезпеченню охорони громадського порядку помер її чоловік, ОСОБА_2 , 1983 року народження, який з лютого 2009 року працював в органах внутрішніх справ. За фактом смерті ОСОБА_3 було проведено службове розслідування та складені відповідні акти за Формою НТ та Н5.

При цьому, на думку позивача, вказані документи були складені з порушенням термінів, які передбачені Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 року.

Окрім того, позивач зазначила, що відповідно до складених актів комісія по розслідуванню нещасних випадків прийшла до висновку, що нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконання службових обов`язків.

Однак, на думку позивача, вказаний висновок не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам діючого законодавства, а також висновку органів прокуратури, яке викладене у постанові про закриття кримінальної справи (провадження).

Також, позивач зазначила, що із висновків службового розслідування та актів розслідування нещасного випадку слідує, що ОСОБА_4 був задіяний для забезпечення охорони громадського порядку у м. Ржищів, Київської області на час проведення фестивалю «Трипільське коло 2012. Парад стихій».

У зв`язку з викладеним, позивач вважає висновок про те, що смерть ОСОБА_3 наступила під час проходження служби в органах внутрішніх справ не при виконанні службових обов`язків суперечить вимогам чинного законодавства, та зміст актів в тій частині, що смерть ОСОБА_3 наступила не при виконанні службових обов`язків повинні бути переглянуті відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 відкрито провадження у вказаній адміністративній справі.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки комісія з розслідування нещасного випадку у відповідності до наданих повноважень та у спосіб, визначений Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України встановила, що нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Разом з відзивом, відповідач подав до суду клопотання, в якому просить суд залишити позов без розгляду, оскільки позивач звернувся з ним до суду після спливу строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи те, що подія із ОСОБА_5 сталась ІНФОРМАЦІЯ_1.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 23 години, під час виконання службових обов`язків по забезпеченню охорони громадського порядку помер чоловік ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 1983 року народження, який з лютого 2009 року працював в органах внутрішніх справ.

За фактом смерті ОСОБА_3 було проведено службове розслідування та складені відповідні акти за Формою НТ та Н5.

Із висновку службового розслідування від 30.06.2012 слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 23.45 до Головного управління з чергової частини Кагарлицького РВ надійшло повідомлення про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 23.30, в м. Ржищів, Кагарлицького району, Київської області, під час охорони громадського порядку на фестивалі "Трипільське коло 2012. Парад стихій", раптово помер міліціонер-водій автотранспортного відділення 3-го взводу 4-ї оперативної роти полку міліції особливого призначення "Беркут" ГУМВС України в Київській області України в Київській області сержант міліції ОСОБА_2 , 1983 року народження.

Встановлено, що у м. Ржищів, Кагарлицького району, Київської області з 28.06.2012 по 01.07.2012 проводиться фестиваль "Трипільське коло 2012. Парад стихій", на якому до охорони громадського порядку були задіяні працівники міліції 4-ї оперативної роти ПМОП "Беркут" ГУМВС України в Київській області

ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 23.00, під час забезпечення охорони громадського порядку раптово погіршився стан здоров`я, а саме втрата свідомості, у двох працівників міліції 4-ї оперативної роти ПМОП "Беркут": сержанта міліції ОСОБА_3 та міліціонера 1-го взводу старшого сержанта міліції ОСОБА_6 , 1988 року народження.

Прибувши на місце, лікарі швидкої медичної допомоги, що чергували на фестивалі, надали працівникам міліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 першу медичну допомогу, однак останній не приходячи до свідомості помер на місці.

ОСОБА_6 госпіталізований до реанімаційного відділення Кагарлицької ЦРЛ, а в послідуючому до Центрального госпіталю МВС України.

Згідно лікарського свідоцтва Київського обласного бюро судово-медичної експертизи від 30.06.2012 - No 68 встановлено, що смерть ОСОБА_3 наступила в наслідок : Гострої форми ішемічної хвороби серця.

Згідно довідки Центрального госпіталю МВС України від 30.06.2012 ОСОБА_6 поступив в реанімаційне відділення з діагнозом : Отруєння невідомої етіології.

Дана подія зареєстрована в ЖРЗПЗ No 1501. Перевірку проводить міжрайонна прокуратура Кагарлицького району.

Службовим розслідуванням встановлено, що за ініціативою Київської обласної державної адміністрації та за сприяння Міністерства культури України в м. Ржищеві, Кагарлицького району Київської області, з 28 червня по 1 липня 2012 року проводиться V-Міжнародний еко-культурний фестиваль "Трипільське коло 2012. Парад стихій".

У відповідності із листом Київської обласної державної адміністрації та вказівкою керівництва ГУ - розпорядженням командира полку міліції особливого призначення «Беркут» ГУМВС України в Київській області, від 28.06.12 - No 19 та відповідним розрахунком сил та засобів, ІНФОРМАЦІЯ_1 виділено особовий склад 4-ї оперативної роти полку в кількості 11 працівників міліції на забезпечення охорони громадського порядку. Несення служби визначено у період з 12.00 до 02.00., у форменому одязі, із спецзасобами, без табельної вогнепальної зброї.

Перед початком несення служби, командиром 4-ї оперативної роти полку міліції особливого призначення «Беркут» капітаном міліції ОСОБА_8 , 1983 року народження з особовим складом, задіяним на охорону громадського порядку в м. Ржищів Кагарлицького району, проведено інструктаж.

Опитаний заступник командира 1-го взводу 4-ї оперативної роти полку міліції особливого призначення «Беркут» лейтенант міліції ОСОБА_9 , 1982 року народження пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 він в складі працівників міліції, 4-ї оперативної роти ніс службу по охороні громадського порядку в м. Ржищів Кагарлицького району, працівники міліції, йому не відомо. Під час спілкування з ними, ніяких ознак отруєння, сп`яніння чи хворобливого стану помітно не було.

Аналогічного змісту пояснення, щодо обставин смерті ОСОБА_3 надали опитані працівники міліції ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Крім цього останній вказав, що до приходу ОСОБА_9 та інших міліціонерів, близько 21.30. в салон автобуса зайшли працівники міліції ОСОБА_6 та ОСОБА_13 . Останні сказали, що мають намір трохи відпочити, після чого повернуться до патрулювання. В їхній поведінці нічого незвичайного не було. ОСОБА_12 вийшов з автобуса, та близько десяти хвилин курив.

Повернувшись до салону транспортного засобу, побачив що ОСОБА_4 сидить на задньому сидінні, а ОСОБА_6 на боковому, біля заднього виходу, ніякої розмови не вели. Через хвилину прийшли інші працівники міліції.

Опитані працівники міліції ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , пояснили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 несли службу по охороні громадського порядку в м. Ржищеві на фестивалі "Трипільське коло 2012. Парад стихій". Приймання їжі ними здійснювалось почергово у спеціально відведеному організаторами фестивалю місці. Крім цього вживали продовольчі продукти, придбані в торговій мережі. Працівники міліції ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вживали їжу спільно з іншими. В їх поведінці нічого незвичайного не помічали.

Згідно протоколів медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння Білоцерківського психо наркологічного територіального медичного об`єднання від 30.06.2012 з № 895 по № 903 в сечі відповідно працівників міліції ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , наркотичних речовин не виявлено.

Згідно протоколів медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння Кагарлицької центральної районної лікарні від 30.06.2012 з No 180 по No 188 відповідно працівники міліції ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , тверезі.

Під час службового розслідування опитаний в лікарні працівник міліції ОСОБА_6 пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 він спільно із сержантом міліції ОСОБА_5 несли службу по охороні громадського порядку під час фестивалю в м. Ржищеві. У вечірній час, знайшли дві медичні пластмасові упаковки з назвою «Тарен», в якій знаходились таблетки в кількості шести штук. Разом із ОСОБА_5 вирішили спробувати на собі їх дію та випили таблетки. Упаковки викинули. Приблизно через 20 хвилин зайшли в службовий автобус, що трапилось далі, не пам`ятає.

В свою чергу комісія з розслідування нещасного випадку призначена наказом відповідача від 03.07.2012 року №450 по ГУ МВС України у Київській області на підставі вказаного висновку склала акт спеціального розслідування нещасного випадку за Формою Н5 та прийшла до висновку що нещасний випадок з ОСОБА_2 , трапився не при виконанні службових обов`язків.

Позивач звернулася із заявою до відповідача щодо перегляду акту комісії про визнання нещасного випадку, що трапився з її чоловіком таким, що пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

16.05.2019 року позивач отримала відповідь від голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Київській області, яким у задоволено її заяви відмовлено з посиланням на ту обставину, що на даний час нових обставин смерті ОСОБА_3 не встановлено, причин для проведення повторного розслідування вказаного нещасного випадку, відсутні.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини справи та норми законодавства.

З метою надання необхідної методичної допомоги керівникам органів та підрозділів системи МВС України, врегулювання питань щодо порядку розслідування нещасних випадків, поранень, професійних захворювань, які трапляються із особами рядового та начальницького складу, курсантами та слухачами, військовослужбовцями та іншими категоріями працюючих в системі МВС України наказом Міністерства внутрішніх справ від 27.12.2002 № 1346 затверджений Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі - Порядок № 1346).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Згідно з пунктом 2.2 Порядку № 1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до пункту 2.4 Порядку № 1346 якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Пункт 3.1 Порядку № 1346 визначає, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Пункт 3.2 Порядку № 1346 встановлює, що керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний: терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу; повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі - СЕС) системи МВС України; зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.

Якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався з працівником підрозділу прямого підпорядкування МВС України, розташованого в межах Автономної Республіки Крим, області, м. Севастополя, керівник зобов`язаний повідомити про це відповідну службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС (пункт 3.3 Порядку № 1346).

Відповідно до пункту 3.4 Порядку № 1346 лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою (додаток 3).

В силу пункту 3.5 Порядку № 1346 керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

Згідно з п. 3.8. Порядку № 1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

На підставі пункту 3.12 Порядку № 1346 до першого примірника акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* долучаються: акт за формою Н-1* (НТ*), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров`я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності - також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.

Керівник підрозділу повинен розглянути і затвердити акти за формою Н-1* (НТ*) протягом доби після закінчення розслідування, а щодо випадків, які сталися за межами підрозділу, - протягом доби після одержання необхідних матеріалів (пункт 3.14 Порядку № 1346).

Пунктом 3.19 Порядку № 1346 передбачено, що нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Так, відповідно до пункту 3.9 Порядку № 1346 комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він стався в період проходження служби під час, зокрема, охорони і забезпечення громадського порядку.

Комісія з розслідування також визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (пункт 3.10. Порядку № 1346).

Згідно з пунктом 3.11 Порядку № 1346 Комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

При цьому, судом та під час проведення розслідування нещасного випадку не встановлено наявності визначених пунктом 3.11. Порядку № 1346 обставин.

У відзив відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, посилається на загальновідомі обставини та факти, які стосуються проходження служби ОСОБА_3 у органах внутрішніх справ та обставини настання смерті останнього.

Також відповідачем робиться посилання у відзиві на Порядок розслідування та обліку нещасних випадків на виробництві.

В той же час не обґрунтовує чому він дійшов висновку, що нещасний випадок з ОСОБА_5 не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

При розслідуванні нещасного випадку відповідачем не прийнято до уваги Постанову прокуратури про відмову у порушенні кримінальної справи за фактом смерті ОСОБА_3 , а також не прийнято до уваги матеріали медичного дослідження, яке зафіксовано у лікарському свідоцтві про смерть за №68 від 05.09.2012 року, складеного Миронівським районним відділенням Київського КОБСМЕ.

Відповідно до лікарського свідоцтва, складеного лікарем ОСОБА_21 , безпосередньою причиною смерті ОСОБА_3 є гостра серцева недостатність; гостра форма ішемічної хвороби серця.

В результаті розтину, інших причин захворювання ОСОБА_3 , крім зазначених у свідоцтві, у тому числі травм, отруєння, та дії зовнішніх чинників не встановлено.

У відзиві на позов відповідач посилається також на п.16 Постанови Кабінету Міністрів України №2232 «Про деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», обставинами за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом є: алкогольне, токсичне, чи наркотичне сп`яніння не зумовлене виробничим процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком.

Будь-яких даних щодо алкогольного, токсичного, чи наркотичного сп`яніння у ході розслідування нещасного випадку, який трапився з ОСОБА_5 матеріалами розслідування не встановлено, а тому посилання на указані нормативні акти відповідачем є некоректними, так як є некоректним і посилання на п.3.9 та 3.10 наказу МВС України від 27.12.2002 року.

Посилання відповідача у відзиві на ту обставину, що смерть ОСОБА_3 наступила після вживання невідомих речовин є необгрунтованим, оскільки такі твердження спростовується медичною документацією.

Крім цього суд вважає, що відповідач безпідставно звертає увагу на постанову Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №337, якою встановлено строк давності для розслідування нещасних випадків, та (або) гострих професійних захворювань на виробництві - три роки.

Слід зазначити, що постанова КМУ від 17.04.2019 року №337 визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Вимоги цього Порядку поширюються на всіх юридичних і фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та осіб, зазначених у пункті 1 цього Порядку.

Дія цього Порядку не поширюється на: військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки, Збройних Сил, Управління державної охорони, СБУ, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейських, військовослужбовців Національної гвардії, курсантів (слухачів) закладів освіти МВС і Національної гвардії, і т.д.

На час нещасного випадку, який трапився з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, діяли інші нормативні акти, що стосуються порядку розслідування та обліку нещасних випадків.

Нещасний випадок був розслідуваний, але відповідачем допущено невірне застосування Порядку затвердженого наказом №1346 від 27.12.2002 року, зокрема п.2.1. Порядку, яким передбачено, що розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, травми, в тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень заподіяних іншою особою, теплові удари та інші.

П.3.9 Порядку № 1346 передбачено, що комісія з розслідування визнає, що нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків, якщо він трапився в період проходження служби під час: охорони і забезпечення громадського порядку; виконання потерпілим посадових функціональних обов`язків за режимом роботи підрозділу у тому числі у відрядженні.

Як слідує із висновків службового розслідування та актів розслідування нещасного випадку, ОСОБА_4 був задіяний для забезпечення охорони громадського порядку у м. Ржищів, Київської області на час проведення фестивалю «Трипільське коло 2012. Парад стихій».

Таким чином висновок про те, що смерть ОСОБА_3 наступила під час проходження служби в органах внутрішніх справ не при виконанні службових обов`язків суперечить фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, та зміст спірних актів в тій частині, що смерть ОСОБА_3 наступила не при виконанні службових обов`язків, повинні бути переглянуті відповідно до вимог чинного законодавства.

Стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання Головного управління МВС України в Київській області скласти по даному факту акт по Формі Н-1, відповідно до Порядку № 1346, суд зазначає наступне.

Приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого розгляду адміністративних справ.

Отже, завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Крім того, суд враховує, що Європейським судом з прав людини у пункті 145 рішення від 15.11.1996 року по справі Чахал проти Об`єднаного Королівства вказано про те, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

У свою чергу, приписами статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, якщо воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 по справі №1-12/2003).

Крім того, згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20.03.2018 року у справа № 461/2579/17, від 20.03.2018 року у справі № 820/4554/17, від 03.04.2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12.04.2018 року справа № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі "Брайєн проти Об`єднаного Королівства" (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі "Путтер проти Болгарії" (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Натомість, у цій справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 208/8402/14-а та від 29 березня 2018 року справі № 816/303/16.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі "Олссон проти Швеції" від 24.03.1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

При цьому судом враховано, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі № 21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі № 804/14800/14.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На думку суду, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконано та не доведено правомірність та законність спірних висновків та актів, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Частинами 1 та 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Як встановлено судом, позивач дізналась про наявність підстав для звернення до суду 16.05.2019 року отримавши відповідь від голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Київській області, яким їй відмовлено у перегляді акту комісії про визнання нещасного випадку, що трапився з її чоловіком таким, що пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Враховуючи викладене, суд висновує, що позивач звернулась до адміністративного суду (20.07.2019) в межах строку, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому заява відповідача про залишення позову без розгляду є необгрунтованою, відповідно в її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 768,40 грн, підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати дії Головного управління МВС України в Київській області щодо визнання нещасного випадку, який трапився ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 , таким, що трапився в період проходження служби в органах внутрішніх справ, не пов`язаний з виконанням службових обов`язків - неправомірними, та зобов`язати Головне управління МВС України в Київській області скласти по даному факту акт по Формі Н-1.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління МВС України у Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.