Справа № 620/1207/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 р.Справа № 620/1207/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Гордієнко Ю.А.

представника третьої особи Шкурпеля І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 06.09.19 року по справі № 620/1207/19

за позовом Академії Державної пенітенціарної служби

до ОСОБА_1 треті особи Міністерство юстиції України

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Академія Державної пенітенціарної служби звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби витрати, пов`язаних з утриманням її в Академії Державної пенітенціарної служби у розмірі 46619,19 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про невиконання відповідачем умов контракту про здобуття освіти від 29.06.17 №157, укладеного між Академією, північно-східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та ОСОБА_1 .

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 46619,19 грн.

Не погодившись з вказаним висновком суду, відповідачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинм справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що умови контракту № 157 від 29.06.2017 не відноситься до порядку і умов проходження служби, відтак підстав для застосування ч. 4 ст. 74 ЗУ "Про Національну поліцію" відсутні. Крім того, позивач заявив на свою користь вимогу, яка згідно вказаного контракту належить особі, яка в цьому контракті участі не приймала, а саме Міністерству юстиції України.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, Міністерство юстиції України зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Також зазначає, що право вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у ВНЗ, відповідно до норм чинного законодавства виникло у Академії Державної пенітенціарної служби України, яка є стороною контракту від 29.06.2017 № 157.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, позивач зазначає, що Міністерство юстиції України є застовником Академії та у відповідності до ст. 25 ЗУ "Про освіту" не має права втручатися в діяльність Академії. Отже, вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі належить саме Академії, а не Міністерству юстиції України.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача просили рішення суду першої інстанції скасувати, з підстав зазначених в апеляційній скарзі та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив рішення Полтавського окружного адміністративного суду залишити без змін, а у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасникв справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що на підставі наказу Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України від 7.08.14 №238 ОСОБА_1 зараховано з 10.08.14 курсантом першого курсу денної форми навчання за державним замовленням.

21.01.16 проведено державну реєстрацію припинення Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України шляхом реорганізації в Академію Державної пенітенціарної служби.

29.06.17 року між Академією, Північно-східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та ОСОБА_1 укладено контракт №157 про здобуття освіти.

Відповідно до умов зазначеного контракту, відповідач навчалась в Академії на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету та зобов`язувалась після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу; приступити до виконання службових обов`язків за вказаною посадою. У разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання, - відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі.

Наказом Академії від 30.06.17 №130о/с ОСОБА_1 присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень молодшого спеціаліста в галузі знань та видано диплом денної форми навчання.

Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов контракту, відповідач була направлена для подальшого проходження служби до Державної установи "Кременчуцька виховна колонія".

28.02.19 ОСОБА_1 звернулась з рапортом про звільнення з Кременчуцької виховної колонії за власним бажанням.

Наказом Державної установи "Кременчуцька виховна колонія" від 02.04.19 №460-19 відповідача звільнено відповідно до пункту 7 частини першої статі 77 Закону України "Про національну поліцію".

02.04.19 відповідачу надано повідомлення про відшкодування витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі №9/19/931/ск разом із довідкою-розрахунком від 22.03.19 №5/628.

Актом від 02.04.19 підтверджено, що ОСОБА_1 відмовилась від підпису про ознайомлення з повідомленням.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з частиною п`ятою статті 23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.05 №2713-ІV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Частиною першою статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно із частиною першою статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

За приписами статті 72 Закону України "Про Національну поліцію" професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.

Згідно з частиною другою статті 74 зазначеного Закону, підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої цієї статті, особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Пунктом 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міноборони, Мінфіну, МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, СБУ від 16.06.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - ВНЗ), а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач навчального закладу.

Відшкодовані на утримання курсантів кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження навчального закладу та витрати на утримання курсантів.

Як державний замовник, Міністерство юстиції України розміщує державне замовлення на підготовку фахівців у підпорядкованих навчальних закладах, які є розпорядниками бюджетних коштів, шляхом затвердження їм кошторису на відповідний бюджетний рік.

Кошторис - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний рік встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів, є Академія.

Таким чином, витрати на утримання курсантів здійснюються безпосередньо Академією, і сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач Академії.

Міністерство юстиції України не є стороною Контракту, а тому його умови не є підставою для виникнення у Міністерства юстиції України прав та обов`язків, в тому числі й у відношенні до відповідача.

Міністерство юстиції України є засновником Академії, та у відповідності до статті 25 Закону України "Про освіту" не має права втручатися в діяльність Академії.

Відповідно до довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, яку складено відповідно до Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.17 №261, підтверджено, що відповідач має відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням у Академії, у загальному розмірі 46619,90 грн.

Матеріалами справи встановлено, що по закінченню навчання ОСОБА_1 не відпрацювала встановленого терміну в державній кримінально-виконавчій службі, її звільнено за власним бажанням, чим відповідач порушила умови Контракту, а отже зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в Академії.

Будь-яких інших обґрунтованих доводів, що свідчили б про відсутність підстав для відшкодування витрат за навчання відповідачем не наведено.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 року по справі № 620/1207/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 06.12.2019 року