Справа № 160/5458/19
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2019 року Справа № 160/5458/19
13.06.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року батька ОСОБА_3 , із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки - 5377,90 грн, відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області застосувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки - 5377,90 грн, відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при призначенні пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 , та зробити перерахунок пенсії з дня звернення 30.06.2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне:
- ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Павлоградський відділ обслуговування громадян) та отримує пенсію по втраті годувальника на неповноліттю дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року батька ОСОБА_3 , згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія призначена з 30.06.2018 року на підставі заяви позивача;
- відповідачем пенсію по втраті годувальника призначено та розраховано із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015, 2016 роки (3764,40 грн). Проте відповідно до п 3 ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника;
- відповідно до ч.2 ст. 40 цього Закону для обчислення пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
- незважаючи на ці законодавчі норми. Відповідачем при призначенні пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину було застосовано середня заробітну плату із якої було призначено пенсію за віком померлого годувальника, яку він отримував за час життя, а саме 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн). замість середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки - 5377,90 грн. відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону1058-IV;
- у випадку позивача має місце нове призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника на неповноліттю дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 . Таким чином, протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетроській області призвели до незаконного нарахування пенсії у меншому розмірі та недоотримання пенсії за період з 30.06. 2018 року та по теперішній час.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито в адміністративній справі спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи та витребувано додаткові докази від відповідача у справі. Про відкриття провадження сторони справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
05.07.2019 від відповідача до суду надійшли додаткові докази у справі та відзив на позов, у якому він позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши таке:
- заявниця перебуває на обліку в управлінні з 30.06.2018 року відповідно до заяви про призначення пенсії від 17.10.2018 року та отримує пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- згідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні;
- непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років;
- відповідно до ст. 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника: на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками;
- отже, для розрахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї, розраховується розмір пенсії померлого годувальника, яку він отримував би на час призначення пенсії по втраті годувальника особі, яка має право на зазначений вид пенсії;
- померлий годувальник ОСОБА_3 перебував на обліку управління з 08.09.2009 року по 30.06.2018 року та отримував пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- відповідно до пп. 4.3, п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %;
- пенсія померлого годувальника розрахована із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015 та 2016 роки. Враховуючи зазначене, для розрахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника (за померлого годувальника) на непрацездатного члена сім`ї застосована таж середня заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, яка б була застосована при визначенні розміру пенсії померлого годувальника.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 17.10.2018 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника щодо ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.10.2018 р. призначено пенсію утриманці (доньці) ОСОБА_2 з 30.06.2018р., про що свідчить протокол АІС ПФУ: Підсистема призначення та Виплати пенсії від 23.10.2018 року ( копія міститься в матеріалах справи).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 30.06.2018 року .

Померлий годувальник ОСОБА_3 перебував на обліку управління з 08.09.2009 року по 30.06.2018 року та отримував пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідачем пенсія по втраті годувальника була розрахована наступним чином.

Розрахунок пенсії померлого годувальника : пенсія призначена при загальному стажі роботи 29 років 00 місяців 28 днів, в тому числі стаж роботи за списком № 1 (пільговий) 23 роки та додатковий стаж 10 років 02 місяці 10 днів. Коефіцієнт страхового стажу складає 0,62250.

Заробітна плата померлого годувальника застосована за період з 01.01.1994 року по 31.12.1998 року (60 місяців до 01.07.2000 року), та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу (сплачені страхові внески з 01.07.2000 року) з 01.07.2000 року по 31.01.2013 року. Коефіцієнт заробітної плати після оптимізації становить 2,46737. Середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України застосована за 2014, 2015 та 2016 роки. (3764,40 грн.). Середня заробітна плата для обчислення пенсії становить 9288,17 грн. (3764,40 * 2,46737).

5781,89 грн. - основний розмір пенсії померлого годувальника, розрахований із застосуванням Середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015 та 2016 роки яка складає 3764,40 грн. (3764,40 * 2,46737* 0,62250=5781,89 грн.);

404,19 грн. - доплата за понаднормовий стаж роботи 27 років;

1244,46 грн. - доплата до пенсійних відповідно до ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" (9288,17*80%=7430,54-5781,89-404,19);

Розмір пенсії за віком померлого годувальника складає - 7430,54 грн.

Розмір пенсії заявниці складає:

7430,54 грн. * 50% (від розміру пенсії померлого годувальника) = 3715,27 грн.

08.02.2019 року ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України за роз`ясненнями, чому при розрахунку пенсії було застосовано стару середню заробітну плата працівників, зайнятих у галузях економіки України 2016 рік, не зважаючи на те, що за призначенням пенсії позивач зверталась вперше, таким чином застосовуватись при розрахунку повинна була середня заробітна плата за 2017 рік. Зазначену заяву Відповідачем отримано 07.02.2019 року.

18.02.2019 р. Відповідачем було надано відповідь №947/н-09 на зазначене звернення позивача, в якій зазначено згідно ч.1 ст.37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058- IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного працездатного члена сім`ї - 50% пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100% пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Наведено розрахунок пенсійної виплати позивача в разі втрати годувальника.

Не погоджуючись із вказаним розрахунком пенсії, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Пунктом 2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486, Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до преамбули Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (в редакції чинній на момент спірних правовідносин, надалі - Закон № 1058-IV), "цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг....".

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 ст. 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Частиною другою зазначеної статті зокрема визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначено статтею 37 Закону 1058-IV, відповідно до частини першої якої, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Виходячи з аналізу наведених норм суд приходить до висновку, що для розрахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї, розраховується розмір пенсії померлого годувальника, яку він отримував би на час призначення пенсії по втраті годувальника особі, яка має право на зазначений вид пенсії.

Судом встановлено, що Померлий годувальник ОСОБА_3 перебував на обліку управління з 08.09.2009 року по 30.06.2018 року та отримував пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розділ XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено пунктом 4-4 відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII від 03.10.2017 р.

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII від 03.10.2017 р. набрав чинності 11.10.2017 року. Абзац 1 пункту 4-4 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застосовується з 1 жовтня 2017 року.

Відповідно до вищенаведених норм Відповідачем пенсія померлого годувальника була перерахована із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015 та 2016 роки, що підтверджується копією матеріалів пенсійної справи, що міститься в матеріалах адміністративної справи.

Враховуючи зазначені норми, для розрахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника (за померлого годувальника) на непрацездатного члена сім`ї застосована таж середня заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, яка була застосована при визначенні розміру пенсії померлого годувальника.

Суд погоджується з доводами позивача, що у випадку звернення із заявою від 17.10.2018 про призначення пенсії з втратою годувальника щодо ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію призначено вперше.

Проте, відповідно ч. 1 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, на час смерті у ОСОБА_3 об`єктивно не було права на розрахунок пенсії з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017 (саме цей період зазначено в заяві позивача від 08.02.2019 року), як наслідок, розрахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника не може бути здійснений із застосуванням цієї величини.

При цьому виникнення права позивача на отримання зазначеного виду пенсії пов`язується з часом смерті ОСОБА_3 та розміром пенсії годувальника, зокрема наявністю необхідного стажу для пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і не залежить від дати звернення непрацездатного членам сім`ї померлого годувальника із заявою про призначення цього виду пенсії.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003 №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

З системного аналізу чинного законодавства України та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач при призначенні пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року батька ОСОБА_3 , із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України. Отже, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, під час судового розгляду повністю доведено правомірність оскаржуваних дій.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання бездіяльністю протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя І.В. Юхно