Справа № 280/2826/19
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 280/2826/19
Суддя 1-ї інстанції Новікова Д.А.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області у видачі ОСОБА_1 , у зв`язку із реєстрацією шлюбу паспорта громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби у Запорізькій області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області оскаржило його до апеляційного суду вважаючи його незаконним та необґрунтованим. Просить його скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з прийняттям Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України оформлюється тільки у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Зазначає також, що Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області є неналежним відповідачем у справі. Крім того вказує, що відповідачем рішення про відмову у наданні паспорту громадянина України у формі книжечки не приймалось.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, інші сторони до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 11.03.2019 року рішенням Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/4889/18 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково: зобов`язано Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області розглянути заяву ОСОБА_1 , щодо оформлення та видачі паспорту громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Зазначене рішення 11.04.2019 року набрало законної сили.

10.04.2019 року позивач звернулась до Вознесенівського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області із заявою щодо обміну паспорта громадянина України у зв`язку із зміною прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу раніше встановленого зразка (1992 року) у формі книжечки.

Однак, у відповідь на заяву, листом від 08.05.2019 року №2314-840/2314.1-19 лише роз`яснило Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015 року та зазначено про відсутність затверджених в установленому порядку форми бланку паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, форми заяви, що подається для його одержання, порядку реєстрації такої заяви, процедури оформлення паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, порядку дій працівників уповноважених органів під час приймання документів, перевірки наданих документів, та ін.

У зв`язку з чим, 31.05.2019 року позивач знову звернулась до Вознесенівського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області із заявою про прийняття документів на обмін паспорту у зв`язку зі зміною прізвища, у формі книжечки зразка 1994 року. Якщо провести обмін паспорту та видати паспорт у формі книжечки немає можливості, просила надати офіційну відмову. До заяви надані необхідні документи.

Втім, у відповідь надано лист від 05.06.2019 за вих.№2314-1104/2314.1-19, в якому Вознесенівській РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області повідомило про відсутність законних підстав для оформлення та видачі Вам паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІ1.

Позивач не погодилась з такими діями, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом за захистом її порушених прав та інтересів.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Особливості провадження у типовій справі визначені у ст. 291 КАС України. Відповідно до ч. 3 чт. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 відповідає ознакам типової справи, що зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

Отже при вирішенні цієї справи колегія суддів враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зазначеної зразкової справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Положеннями пп. "а" п. 1 ч. 13 вказаного Закону передбачено, що паспорт громадянина України належить до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, оформлення яких здійснюється із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

У відповідності до ч. 2 ст. 15 зазначеного Закону бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Одночасно із Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" спірні правовідносини регулюються також Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII (далі - Положення про паспорт). Норми зазначеного Положення є чинними на цей час.

Відповідно до п. 3 Положення про паспорт бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

На відміну від Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", Положення про паспорт не передбачає оформлення паспорту громадянина України із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Положеннями ч. 1 ст. 10 вказаного Закону передбачено, що внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних".

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі).

Позивач зазначає, що внесення інформації про неї до Єдиного державного демографічного реєстру та, відповідно, видача паспорта громадянина України із застосуванням засобів вказаного Реєстру, суперечить його релігійним переконанням, у зв`язку з чим просила видати зазначений документ відповідно до Положення про паспорт без обробки його персональних даних у Єдиному державному демографічному реєстрі.

Розглядаючи зразкову справу № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18) та аналізуючи можливість отримання паспорта громадянина України у формі книжечки особою, яка через свої релігійні переконання відмовляється надавати згоду на обробку власних персональних даних, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності.

У ст. 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За висновком Великої Палати Верховного Суду у випадку оформлення паспорта громадянина України без занесення даних про особу до Єдиного державного демографічного реєстру відсутня будь-яка загроза національній безпеці, економічному добробуту або правам людини, а тому збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням держави в її особисте та сімейне життя.

Також Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива вибору, що призводить до порушення конституційних прав особи. При цьому у жодному законі не зазначено, з якою метою встановлені такі обмеження, і чи є вони необхідними у демократичному суспільстві.

Велика Палата Верховного Суду вважала за доцільне зазначити, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватися в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. Технології виготовлення паспорта громадянина України не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

У свою чергу в разі відсутності у особи паспорта, вона не має підтвердження громадянства України, що є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

Позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у виглядікартки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

У постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого самі по собі дії відповідача щодо відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідали Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Однак, з урахуванням викладеного, позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Між тим, не можуть бути задоволенні позовні вимоги про визнання протиправною відмови Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, у зв`язку із реєстрацією шлюбу, з огляду на те, що Управлінням не приймалось рішень за відповідними заявами позивача.

Разом з цим, щодо посилання скаржника на те, що Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області є неналежним відповідачем у справі, з огляду на те, що позивач 10.04.2019 року та 31.05.2019 року зверталась до Вознесенівського РВ у м. Запоріжжі УДМС у Запорізькій області, то колегія суддів зазначає наступне.

По-перше, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.03.2019 року по справі №280/4889/18 зобов`язано Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області розглянути заяву ОСОБА_1 , щодо оформлення та видачі паспорту громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Однак, жодного рішення Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області не було прийнято.

По-друге, Вознесенівський РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області є структурним підрозділом саме Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області і в своїй діяльності, зокрема, координується ним.

По-третє, правова позиція, викладена в апеляційній скарзі Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області повністю узгоджується з правовою позицією Вознесенівського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, викладеною в листах від 08.05.2019 року №2314-840/2314.1-19 та від 05.06.2019 за вих.№2314-1104/2314.1-19.

Між тим, колегія суддів апеляційного суду враховує те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникав би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Натомість, у випадку який склався, ОСОБА_1 , у зв`язку з неефективним захистом порушеного права, з огляду на невиконання Управлінням Державної міграційної служби України в Запорізькій області рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.03.2019 року змушено повторно звертатися до суду.

У зв`язку з чим, колегія суддів робить висновок, що найбільш ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання Управління Державної міграційної служби у Запорізькій області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для зобов`язання Управління Державної міграційної служби у Запорізькій області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки, однак за наслідками апеляційного розгляду суд зробив висновок, що позовні вимоги про визнання протиправною відмови Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, у зв`язку із реєстрацією шлюбу не можуть бути задоволенні, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року змінити.

Виключити із резолютивної частини рішення Запорізького окружного адміністративного від 15 липня 2019 року абзац наступного змісту: «Визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (69005, м.Запоріжжя, вул.Незалежної України, буд.90; ) у видачі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) у зв`язку із реєстрацією шлюбу паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого 26.06.1992 Постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ».

В решті рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

В повному обсязі постанова складена 05 грудня 2019 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова