Справа № 1.380.2019.004851
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1.380.2019.004851
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

представника позивача Михальського М.І.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,-

в с т а н о в и в:

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (79007, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3), Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (80300, Львівська обл., м.Жовква, вул.Степана Бандери, буд.13), із вимогами:

-визнати протиправним та скасувати наказ від 06.09.2019 року №1239 о/с за підписом голови ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області Тараса Бакая про звільнення ОСОБА_1 , майора міліції, слідчого слідчого відділення Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з органів внутрішніх справ на підставі пункту 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.09.2019 року;

-поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 06.09.2019 року;

-відповідно до п.3 ч.1 ст.371 КАС України, рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що з липня 1996 року вона проходила службу в органах внутрішніх справ, а у вересні 2011 року її було призначено на посаду слідчого слідчого відділення Жовківського РВ ГУ МВС України у Львівській області, має спеціальне звання майора міліції. Позивач наголошує, що вона неодноразово звільнялася з органів внутрішніх справ та в судовому порядку була поновлена на займаній посаді. Так, позивач вказала, що 03.07.2019 року ГУ МВС України у Львівській області, на виконання судового рішення, було видано наказ №1228 о/с, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді слідчого слідчого відділення Жовківського РВ ГУ МВС України у Львівській області з 07.11.2015 року. Однак, наказом ГУ МВС України у Львівській області від 06.09.2019 року №1239 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (через скорочення штатів). Позивач відзначила, що ГУ МВС України у Львівській області, звільняючи її за скороченням штатів, не вчинило заходів для забезпечення працевлаштування на службі в органах внутрішніх справ України при скороченні штатів, не з`ясувало намір позивача подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ та не запропонувало, а ні аналогічну посаду, а ні нижчу, ніж ту, на якій вона проходила службу. Також позивач наголосила, що ГУ МВС України у Львівській області порушено вимоги ч.3 ст.184 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України), оскільки на момент звільнення вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, про що відповідач був обізнаний; при цьому, рапорт про вихід з відпустки по догляду за дитиною вона не подавала. Вважаючи дії ГУ МВС України у Львівській області щодо свого звільнення незаконними та з метою захисту цих прав, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 26.09.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 06.11.2019 року було виключено Жовківський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з числа відповідачів та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

14.11.2019 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача зазначає таке.

Наказ МВС України №1388 від 06.11.2015 року «Про організаційно штатні питання» є вагомою правовою підставою для видачі відповідачем ГУМВС України у Львівській області наказу про звільнення ОСОБА_1 саме через скорочення штатів. Даним наказом було скорочено всі штатні посади ГУМВС у кількості 7521, у тому числі і посаду ОСОБА_1 .

Представник вказує, що юридичним фактом, який не підлягає доказуванню є та обставина, що з 07.11.2015 року по теперішній час у відповідача відсутні будь-які штатні посади, а відтак і реальна можливість проходження служби позивачем.

У відзиві також наголошується, що відповідач, діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою КМ УРСР від 29.07.1991 року №114 (надалі - Положення №114), прийняв обґрунтоване та законне рішення щодо звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ на підставі п.64 «г» через скорочення штатів. Тож, при звільненні позивача було враховано відсутність посад та процес припинення юридичних осіб територіальних органів МВС України №730 від 16.09.2015 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях, просив суд позов задоволити повністю.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив. 28.11.2019 року представник відповідача засобами поштового зв`язку надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Протокольною ухвалою суду від 28.11.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача та постановлено розгляд справи здійснювати у відсутності останнього.

У підготовчих засіданнях представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю, з підстав, що вказані у відзиві на позовну заяву. Окрім того, представник відповідача додатково зазначав, що зважаючи на ліквідацію територіальних органів МВС України, скорочення усіх штатних посад ГУМВС, реальну відсутність можливості подальшого проходження служби в міліції, не прийняття на службу в поліції, у відповідача залишався один законний варіант, який був реалізований, а це - звільнення позивача через скорочення штатів.

Третя особа явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення - судової повістки. Окрім того, третя особа правом на подання пояснень по суті спору не скористалася.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи позову, відзив на нього, додаткові письмові та усні пояснення, зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволення, з таких підстав.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 у липні 1996 року була прийнята на службу в органи внутрішніх справ, а у вересні 2011 року - призначена на посаду слідчого слідчого відділення Жовківського районного відділу Головного управління МВС України у Львівській області.

Матеріалами справи стверджується, що на утриманні позивача є четверо дітей.

Так, згідно копій свідоцтв про народження, позивач є матір`ю:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (неповнолітній);

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (малолітній);

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (малолітній);

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (малолітній).

Позивач та її чоловік - ОСОБА_6 є батьками багатодітної сім`ї, свідченням чого є копія посвідчення №007087, виданого 22.07.2013 року Жовківською районною адміністрацією.

Матеріалами справи стверджується, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 року у справі №1340/5903/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Львівській області, Жовківського районного відділу Головного управління МВС України у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді, позов ОСОБА_1 було задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 15.11.2018 року за №1822 о/с про звільнення ОСОБА_1 , майора міліції, з органів внутрішніх справ на підставі п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ; поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 07.11.2015 року; рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді звернуто до негайного виконання; в задоволенні позовної вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_1 704,80 грн. сплаченого судового збору - відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 14.05.2019 року.

03.07.2019 року Головним управлінням МВС України у Львівській області було прийнято наказ №1228 о/с на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 року у справі №1340/5903/18 та матеріалів виконавчого провадження від 26.06.2019 року ВП №59401015, в частині, що звернута судом до негайного виконання, поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 07.11.2015 року.

Згідно попередження про можливе майбутнє звільнення від 05.07.2019 року, ГУМВС у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії було повідомлено та попереджено слідчого слідчого відділення Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області ОСОБА_1 про наступне можливе звільнення через два місяці з дня отримання попередження; повідомлено, що 06.11.2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію», згідно якого приймалася та проходила позивач службу, та 07.11.2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» й жодним нормативним документом не визначено правонаступництва; попереджено ОСОБА_1 про скорочення посади та можливе майбутнє звільнення за п.«з» ст.63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ - через скорочення штатів, у зв`язку з відсутністю можливості подальшого використання на службі і проінформовано про можливе майбутнє звільнення через два місяці з дня отримання попередження.

У подальшому, зважаючи на те, що втратив чинність Закон України «Про міліцію» та з 07.11.2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію», відповідно до наказу МВС України від 06.11.2015 року №1388 «Про організаційно-штатні питання» всі штати апарату та структурних підрозділів ГУМВС України у Львівській області було скасовано, 06.09.2019 року Головним управлінням МВС України у Львівській області прийнято наказ №1239 о/с, яким відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за п.64 «г» (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_1 (М-086830) слідчого слідчого відділення Жовківського районного відділу ГУ МВС у Львівській області, з 06.09.2019 року.

Не погоджуючись з даним наказом, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Згідно довідки №376 від 16.10.2019 року, виданої Жовківською районною філією Львівського обласного центру зайнятості, ОСОБА_1 на обліку у центрі не перебуває і виплати допомоги з безробіття не отримує.

Як слідує із матеріалів справи, станом на день звільнення позивача, остання перебувала у відпустці по догляду за дитиною - ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та має на утриманні неповнолітніх дітей. Зазначені обставини не є спірними між сторонами.

Загалом, судом з`ясовано, що ОСОБА_1 неодноразово звільнялася з органів внутрішніх справ за п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, згідно наказів:

-№848 о/с від 06.11.2015 року, який у судовому порядку у справі №813/6512/15 визнаний протиправним та скасований;

-№1037 о/с від 11.04.2017 року, який у судовому порядку у справі №813/1560/17 визнаний протиправним та скасований;

-№1066 о/с від 21.06.2017 року, який у судовому порядку у справі №813/2364/17 визнаний протиправним та скасований;

-№1139 о/с від 18.04.2018 року, який у судовому порядку у справі №813/2009/18 визнаний протиправним та скасований;

-№1182 о/с від 18.04.2018 року, який у судовому порядку у справі №1340/5903/18 визнаний протиправним та скасований.

18.07.2019 року позивач звернулася із заявою до голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області про роз`яснення порядку реалізації наказу про поновлення на посаді від 03.07.2019 року №1228 о/с, а до начальника ГУНП у Львівській області про прийняття із заявою про прийняття на службу до поліції.

Листом ГУНП у Львівській області від 29.07.2019 року №2-359/0п/01/13/25-2019 позивачу роз`яснено, що на даний час триває конкурс на заміщення 10 вакантних посад слідчих у підрозділах ГУНП Львівської області; для вступу на службу в поліцію ОСОБА_1 необхідно подати необхідні документи, а за результатами конкурсу буде прийнято рішення щодо прийняття її на службу в поліцію та призначено на відповідну посаду слідчого.

Листом від 31.07.2019 року №2-377/0п/05/13/25-2019 відповідач роз`яснив, що позивача повідомлено 05.07.2019 року про можливе майбутнє звільнення.

Отже, предметом спору у даній справі є правомірність звільнення позивача з органів внутрішніх справ за п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 6 статті 43 Конституції України регламентовано, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулюється Законом України від 20.12.1990 року №565-XII «Про міліцію», в редакції чинній на момент виникнення правовідносин.

Так, відповідно до статті 18 вказаного Закону, порядок та умови проходження служби в міліції регламентується Положенням №114, згідно з п.8 якого дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі.

За приписами пункту 64 «г» Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Водночас, на момент розгляду даної справи Закон України від 20.12.1990 року №565-ХІІ «Про міліцію» втратив чинність та вступив у дію Закон України від 02.07.2015 року №580-VІІІ «Про Національну поліцію».

Відповідно до пункту 1 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», останній набирає чинності через три місяці з дня наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI «Прикінцеві та Перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; 2) частини сьомої статті 15 та частини п`ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 01.01.2017 року.

Закон України «Про Національну поліцію» опублікований в газеті «Голос України» від 06.08.2015 року за №141-142, набрав чинності 07.11.2015 року.

Враховуючи викладене, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17- 18 розділу XI «Прикінцеві та Перехідні положення» цього Закону набирають чинності з 07.08.2015 року.

Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

За правилом встановленим пунктом 9 Розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Пунктом 10 Розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» обумовлено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

З матеріалів справ вбачається, що ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ на посаді слідчого слідчого відділення Жовківського РВ ГУ МВС України у Львівській області.

Наказом заступника Міністра внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1388 «Про організаційно-штатні питання» скорочено всі штатні посади органів МВС України, в тому числі і у Львівській області.

Таким чином, звільнення позивача відбулось, у зв`язку зі скороченням штатів.

В той же час, за змістом пункту 64 «г» Положення №114 звільнення, у зв`язку із скороченням штатів допускається лише при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Позивач була попереджена про звільнення через скорочення штатів в силу закону. Звільненню позивача не передувало проведення атестації, жодної посади для подальшого проходження служби, у тому числі після поновлення на роботі (згідно судового рішення) їй не було запропоновано. Відтак, відповідачем належним чином не була з`ясована можливість використання позивача для подальшого проходження служби.

Однак, матеріали справи не містять жодних, у розумінні ст.73 КАС України, доказів того, що позивачу, у відповідності до ч.1 ст.492 КЗпП України, було запропоновано роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 28.10.2014 року (№ рішення у ЄДРСР 41602330), у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене, шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

На час розгляду справи Жовківський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області не припинено, знаходиться в стані припинення, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із пунктом 17 Положення №114, вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Відповідно до частини 3 статті 184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Таким чином, пряма заборона на звільнення працівників, зазначених у статті 184 Кодексу законів про працю України, протягом встановлених строків означає, що вони взагалі не можуть бути кандидатами на звільнення. Вони мають суб`єктивне право залишитися на роботі (крім випадків повної ліквідації підприємства), відтак вирішення питання про їх звільнення, якщо підприємство не ліквідовується, не допускається. Якщо підприємство ліквідується допускається звільнення таких працівників з обов`язковим працевлаштуванням.

Дана норма надає гарантію щодо обмежень на звільнення жінок, які мають дітей віком до трьох років (шести років - ч.6 ст.179 Кодексу). Так, звільнення жінок, зазначених у ч.3 ст.184 Кодексу законів про працю України, має певні особливості, зокрема, таке звільнення можливе, проте власник зобов`язаний працевлаштувати жінку на цьому самому або іншому підприємстві відповідно до її спеціальності.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на п.11 розділу ХІ Закону №580, відповідно до якого перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.

Така позиція суду ґрунтується на тому, що відповідно до ч.3 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положення п.11 розділу ХІ Закону №580 не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, незважаючи на те, що вони не визнані неконституційними, оскільки закріплена в них норма звужує зміст та обсяг прав працівників міліції жінок, які мають дитину у віці до трьох років, порівняно з нормою, закріпленою у ч.3 ст.184 КЗпП України.

Пунктом 24 Положення №114 визначено, що у разі незаконного звільнення особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді.

Таким чином, належним способом захисту прав майора міліції ОСОБА_1 (М-086830), порушених внаслідок незаконного звільнення, є поновлення її на посаді слідчого слідчого відділення Жовківського районного відділу ГУ МВС у Львівській області, з якої вона звільнена 06.09.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Позивач проходив службу саме в органах внутрішніх справ (міліції).

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з п.1 розділу І Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114, це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки. До рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Пунктом 24 розділу ІІ Положення встановлено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

Одночасно із цим слід зазначити, що порядок призначення на посади поліцейських визначений у ст.48 Закону №580-VІІІ.

За змістом ст.52 указаного Закону з метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов`язки за відповідною вакантною посадою, у випадках, передбачених цим Законом, проводиться конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади.

Конкурс проводиться відповідною поліцейською комісією.

В силу ч.1 ст.51 Закону №580-VІІІ для забезпечення прозорого добору (конкурсу) та просування по службі поліцейських на підставі об`єктивного оцінювання професійного рівня та особистих якостей кожного поліцейського, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання в органах поліції утворюються постійні поліцейські комісії.

Отже, Законом №580-VІІІ передбачено певну процедуру прийняття на службу в органи Національної поліції, що вимагає вчинення певних дій як осіб, які приймаються на службу в поліції (як таких, що приймаються на службу вперше, так і для колишніх працівників міліції, які виявили бажання працювати в поліції), а також посадових осіб органів (закладів, установ) поліції.

Разом з тим, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 року у справі № 802/4079/15-а (провадження № К/9901/23963/18).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на такі законодавчі приписи, адміністративний суд позбавлений можливості зобов`язати орган державної влади прийняти позивача на роботу, оскільки прийняттю на службу до Національної поліції передує встановлена законодавством процедура конкурсу та перевірки, яка може бути проведена лише вищезазначеним органом державної влади.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач підлягає поновленню на посаді, з якої її було звільнено, а саме: на посаді слідчого слідчого відділення Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (перебуває на стадії припинення, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) з 06.09.2019 року.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд також враховує, що на час судового розгляду процес ліквідації, зокрема, відповідача та третьої особи не завершився, запис про державну реєстрацію припинення останнього як юридичної особи до ЄДР не внесений, а тому питання щодо обов`язкового працевлаштування працівника відповідача, відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України, має вирішуватися Ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Львівській області.

Отже, відповідач при звільненні ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ обмежився фактично лише посиланням на Закон України «Про Національну поліцію», не врахувавши при цьому вимог частини третьої статті 184 Кодексу законів про працю України щодо обов`язкового працевлаштування позивача при її звільненні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Окрім того, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо належного повідомлення позивача про можливе майбутнє звільнення, позаяк попередженням від 05.07.2019 року ОСОБА_1 попереджено та повідомлено про скорочення її посади та можливе майбутнє звільнення за п.«з» ст.63 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, а наказом голови Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області від 06.09.2019 року №1239 о/с «Про звільнення» Горинь звільнено з органів внутрішніх справ за п.«г» ст.64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. З наведеного вбачається, що позивач не попереджалася про скорочення її з посади та можливе майбутнє звільнення за п.«г» ст.64 Положення.

Таким чином, аналізуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що спірний наказ, яким звільнено ОСОБА_1 слідчого слідчого відділення Жовківського районного відділу ГУ МВС у Львівській області є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позивач, у відповідності до ч.1 ст.235 КЗпП України та п.24 Положення №114, поновленню на посаді, яку вона обіймала до звільнення.

Згідно з п.п.2, 3 ч.1 ст.371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді слідчого слідчого відділення Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області підлягає негайному виконанню.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу (ч.1 ст.77 КАС України).

В той же час згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, на підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат, то судом питання щодо їх розподілу в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України не вирішується, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору й нею, як і відповідачем не понесено судових витрат у цій справі.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ «Про звільнення» від 06.09.2019 року №1239 о/с, виданий головою Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про звільнення з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 06.09.2019 року.

Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді слідчого слідчого відділення Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 06.09.2019 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді слідчого слідчого відділення Жовківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 09 грудня 2019 року.