Справа № 440/410/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 р. м. ХарківСправа № 440/410/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за клопотанням ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2019 по справі № 440/410/19

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської районної державної адміністрації

про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Полтавської районної державної адміністрації, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Полтавської районної державної адміністрації від 05.10.2018 №2964/01-31 у наданні дозволу на розроблення детального плану території під будівництво Щербанівської сонячної електростанції "Полтаваенергопарк" потужністю до 25 МВт в адміністративних межах Щербанівської сільської ради Полтавського району (за межами населених пунктів) на земельних ділянках, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Полтавську районну державну адміністрацію надати дозвіл на розроблення детального плану території під будівництво Щербанівської сонячної електростанції "Полтаваенергопарк" потужністю до 25 МВт в адміністративних межах Щербанівської сільської ради Полтавського району (за межами населених пунктів) на земельних ділянках, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 по справі № 440/410/19 було скасоване.

Прийнято нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

Зобов`язано Полтавську районну державну адміністрації Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.08.2018 про надання дозволу на розробку детального плану з метою проектування та будівництва на належних їй земельних ділянках Щербанівської сонячної електростанції потужністю до 25 мВт., з врахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

До Другого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2019, шляхом подання звіту про виконання вказаної постанови.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи заявленого клопотання про встановлення судового контролю.

Представником відповідача до суду надано клопотання щодо розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, обговоривши питання встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, з огляду на наступне.

Підставою звернення до суду із клопотанням про встановлення судового контролю слугувала та обставина, що відповідачем не виконується судове рішення, яке набрало законної сили.

В доводах клопотання позивач по справі посилається на те, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2019 було зобов`язано Полтавську районну державну адміністрацію Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.08.2018 про надання дозволу на розробку детального плану з метою проектування та будівництва на належних їй земельних ділянках Щербанівської сонячної електростанції потужністю до 25мВт., з врахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

В той же час, на думку позивача, Полтавська районна державна адміністрації Полтавської області рішення суду не виконала. Систематичне порушення конституційних прав та свобод ОСОБА_1 , які були описані в матеріалах справи, продовжуються з боку відповідача шляхом ігнорування судового рішення, що набрало законної сили.

Надаючи оцінку зазначеним доводам позивача, наведеним в обгрунтування заявленого клопотання про встановлення судового контролю за ст. 382 КАС України, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

В силу положень ч. 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено: судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах Бурдов проти Росії від 07.05.2002 року, Ромашов проти України від 27.07.2004 року, Шаренок проти України від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, визначено ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначеною нормою процесуального права передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч. 8 наведеної статті судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Зазначені норми кореспондуються з положенням ч. 6 ст. 245 цього Кодексу, згідно з якими у випадках, визначених у частинах третій - п`ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Як зазначалося вище, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2019 було зобов`язано Полтавську районну державну адміністрацію Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.08.2018 про надання дозволу на розробку детального плану з метою проектування та будівництва на належних їй земельних ділянках Щербанівської сонячної електростанції потужністю до 25 мВт., з врахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

Згідно ст. 13 Закону України Про місцеві державні адміністрації до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, зокрема, промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв`язку, а також використання землі й інших питань віднесених законами до їх повноважень.

В той же час форми прийняття рішень місцевою державною адміністрацією визначені у ст. 6 Закону України Про місцеві державні адміністрації, згідно якої на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Позивач вважає, що судове рішення не є виконаним у повному обсязі, оскільки повторний розгляд його заяви був оформлений не у вигляді розпорядження голови місцевої державної адміністрації, а у формі листа.

Разом з тим, протиправність дій відповідача щодо належного виконання судового рішення, може бути встановлена лише в порядку ст. 383 КАС України, якою передбачено право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відмінність такого судового контролю є суттєвою, порівняно з заявленим позивачем клопотанням, оскільки його розгляд імперативними приписами ст. 383 КАС України віднесено до інстанційної юрисдикції суду першої інстанції, а не суду, який ухвалив судове рішення, як це передбачено ст. 382 КАС України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

З матеріалів справи судом не встановлено, що позивач звертався до органу ДВС із заявою примусове виконання рішення суду, або із заявою в порядку ст. 383 КАС України.

В той же час, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення за ст. 382 КАС України є правом суду, що реалізується в разі безпідставної відмови суб`єктом владних повноважень виконувати рішення суду. Проте, як встановлено в ході судового розгляду заявленого клопотання, відсутні докази того, що відповідач ухиляється від виконання судового рішення.

Крім того, кінцевою метою звернення позивача до суду є отримання позитивного для нього судового рішення, яким би було поновлено його право на отримання дозволу на розроблення детального плану території під будівництво сонячної електростанції. Проте, прийняте судове рішення мало для відповідача зобов`язальний характер лише в частині належного розгляду звернення позивача за отриманням такого дозволу (щодо відсутності добросовісності у наведеному обгрунтуванні та неналежної форми прийнятого рішення), що не є тотожним зобов`язанню надати дозвіл за наслідками повторного розгляду.

В свою чергу, з метою ефективного захисту своїх порушених прав, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з новими позовними вимогами, направленими на отримання бажаного судового рішення зобов`язального характеру, зважаючи на повторну відмову відповідача в надані дозволу.

З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2019 у справі № 440/410/19 відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий суддя (підпис)Гуцал М.І.
Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О. Бенедик А.П.

Повний текст ухвали виготовлений 06.12.2019.