Справа № 826/16836/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 листопада 2019 року № 826/16836/18

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі головуючого судді Смолія І.В., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (надалі також - позивач) до Міністерств енергетики та вугільної промисловості (надалі також - відповідач) про визнання протиправним наказ, поновлення на роботі,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м.Києва (надалі - суд) звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:

визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 14.09.2018 №433-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

поновити ОСОБА_1 на посаді директора департаменту нафтогазового комплексу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України з 15.09.2018.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовну провадження у справі без виклику сторін та проведення судового засідання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно винесено наказ про звільнення позивача із займаної посади. Оскаржуваний наказ не відповідає дійсним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню.

Відповідачем надано відзив в якому зазначив, що доводи позивача є необґрунтованими, оскаржуваний наказ винесено з дотриманням норм чинного законодавства, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 призначено на посаду директором Департаменту нафтогазового комплексу з 01.09.2016, як такого, що успішно пройшов конкурсний відбір.

Відповідно до наказу Міненерговугілля від 11.07.2018 №370 «Про введення в дію структури та штатного розпису апарату Міненерговугілля» Департамент нафтогазового комплексу реорганізовано, та створено новий структурний підрозділ Управління нафтогазового комплексу зі змінами функціоналу.

Наказом Міненерговугілля від 18.06.2018 №330 затверджено структуру апарату Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в межах встановленої граничної чисельності працівників згідно з додатком, у якій Департамент нафтогазового комплексу реорганізовано, та створено новий структурний підрозділ Управління нафтогазового комплексу.

Зазначеним наказом введено в дію з 11.07.2018 структуру Міністерства, затверджену наказом Міненерговугілля від 18.06.2018 №330, та штатний розпис апарату Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, погоджений Міністерством фінансів України в установленому порядку.

13.07.2018 ОСОБА_1 ознайомлено з Повідомленням про зміну істотних умов державної служби та запропоновано посаду завідувача сектору забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових Управління нафтогазового комплексу, з яким він ознайомився.

Як зазначає представник відповідача, 12.09.2018 ОСОБА_1 усно звернувся до Управління по роботі з персоналом з проханням звільнити його з посади 14.09.2018, однак його повідомлено про необхідність надати відповідну заяву про звільнення.

12.09.2018 ОСОБА_1 написав службову записку на ім`я державного секретаря ОСОБА_2 про те, що він відмовляється від посади завідувача сектору забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових Управління нафтогазового комплексу (а.с. 25).

14.09.2018 відповідно до Наказу Міненерговугілля від 14.09.2018 №433-к «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з посади директора Департаменту нафтогазового комплексу у зв`язку зі зміною істотних умов державної служби, відповідно до п.6 ст.83 Закону України «Про державну службу» з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати.

14.09.2018 ОСОБА_1 подав до Управління по роботі з персоналом акт про передачу справ і майна державного службовця, ознайомився з наказом про звільнення без зауважень та отримав трудову книжку.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначаються Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон України «Про державну службу»).

Згідно ч. 1 ст. 43 Закону України «Про державну службу», підставами для зміни істотних умов державної служби є: 1) ліквідація або реорганізація державного органу; 2) зменшення фонду оплати праці державного органу; 3) скорочення чисельності або штату працівників у зв`язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

Частиною 3 ст.43 Закону України «Про державну службу» визначено, що зміною істотних умов державної служби вважається зміна: 1) належності посади державної служби до певної категорії посад; 2) основних посадових обов`язків; 3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення; 4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу; 5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Відповідно до частини 3 ст.43 Закону України «Про державну службу» про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Частиною 5 ст.43 Закону України «Про державну службу» передбачено, що у разі незгоди державного службовця із зміною істотних умов державної служби він має право оскаржити відповідне рішення в порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.

Як зазначає представник відповідача, позивач не скористався правом щодо оскарження рішення та при ознайомлені з наказом про звільнення не зазначив жодних зауважень щодо його звільнення.

Порядок переведення державних службовців регулюється ст.41 Закону України «Про державну службу».

Так, державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу: 1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби; 2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу.

Відповідно до ч.2 ст.41 Закону України «Про державну службу» переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.

З системного аналізу зазначених статей Закону України «Про державну службу» вбачається, що нормативне регулювання переведення державного службовця, що передбачене ст. 41 Закону України «Про державну службу», застосовується також і при переведенні на іншу посаду в зв`язку зі зміною істотних умов державної служби.

Таким чином, враховуючи положення ст.ст.41, 43 Закону України «Про державну службу», у випадку зміни істотних умов державної служби державний службовець може бути переведений без конкурсу на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду лише за його згодою, про що має бути подана відповідна заява.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вчасно 13.07.2018 повідомлено про зміну істотних умов державної служби та запропоновано посаду завідувача сектору забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових Управління нафтогазового комплексу, однак позивач відповідно до службової записки від 12.09.2018 №31-ВН/722-18 відмовився від зазначеної посади.

Таким чином, оскільки позивач відмовився від запропонованої посади, тобто не надав згоди на переведення його на запропоновану посаду завідувача сектору забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових Управління нафтогазового комплексу, його звільнення відбулось з дотриманням вимог Закону України «Про державну службу», у зв`язку з чим суд вважає, оскаржуваний наказ Міненерговугілля від 14.09.2018 №433-к правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не доведено протиправності дій відповідача та з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій