Справа № 1.380.2019.004877
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004877
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Тронки О.В.,

представника позивача Мельника С.І.,

представника відповідача Шаркаєвої Х.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-ремонтного підприємства «Технобуд» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

23.09.2019 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-ремонтного підприємства «Технобуд» , місцезнаходження: 82400, Львівська обл., м.Жовква, вул.Б.Хмельницького, 35А (далі позивач; ТзОВ БРП «Технобуд») до Головного управління ДФС у Львівській області місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул. Стрийська, 35, в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.08.2019 № та №.

Ухвалою від 24.09.2019 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 07.10.2019 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 30.10.2019 суд замінив відповідача у справі Головного управління ДФС у Львівській області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Львівській області (далі відповідач; ГУ ДПС у Львівській області).

Ухвалою від 13.11.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в акті перевірки не вказано жодних належним і законним способом встановлених обставин, які б спростовували реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом. Позивач зазначає, що виконання одним платником податків своїх зобов`язань перед бюджетом не ставиться у залежність від виконання зазначених зобов`язань будь-яким іншим платником податків.

30.10.2019 представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечила, просила суд відмовити у задоволенні позову повністю. Відзив обґрунтований тим, що оскаржені податкові повідомлення-рішення є правомірними, оскільки перевіркою встановлено факт нереальності здійснення господарської діяльності з виконаних робіт від ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд», та встановлено її спрямованість лише на отримання податкової вигоди шляхом декларування податкового кредиту на підставі первинних документів, які є юридично дефектними, оскільки не підтверджують реальність здійснення таких операцій.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила. Просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ТзОВ БРП «Технобуд» зареєстроване 06.02.1996 за № 91 Жовківською районною державною адміністрацією Львівської області.

Посадові особи ГУ ДФС у Львівській області на підставі направлення, виданого ГУ ДФС у Львівській області від 24.07.2019 № 7713, відповідно до Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС у Львівській області від 23.07.2019 № 4398 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» провели позапланову виїзну документальну перевірку позивача з питань проведення взаємовідносин із ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд» (42076831) за жовтень 2018 року та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податку на прибуток.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 06.08.2019 №1135/14.1/23956631 «Про результати документальної виїзної позапланової перевірки ТзОВ БРП «Технобуд» з питань проведення взаємовідносин із ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд» за жовтень 2018 року та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податковій декларації з податку на прибуток» (далі акт перевірки від 06.08.2019).

На підставі акта перевірки від 06.08.2019 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 28.08.2019 № форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств в сумі 217801,50грн. та № форми «В4», яким ТзОВ БРП «Технобуд» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 161334,00грн.

Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень вказаного Кодексу. Базою оподаткування цим податком відповідно до п. 135.1. ст. 135 ПК України є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст.134 вказаного Кодексу з урахуванням положень вказаного Кодексу.

Відповідно до п. 137.1 ст. 137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною ст. 136 вказаного Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі ст. 135 вказаного Кодексу.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначено Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 Дохід, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153 (далі - Положення № 290).

Відповідно до пунктів 5, 7 Положення № 290 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).

Пунктом 21 Положення № 290 визначено, що дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України. Згідно з пунктом 44.1 вказаної статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-XIV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України № 996-XIV).

Стаття 1 Закону України № 996-XIV дає визначення термінам:

- господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;

- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України № 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Поряд з цим, згідно з абзацом другим пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Згідно з п. 198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 вказаного Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 вказаного Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 вказаного Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 вказаного Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ст.201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Згідно з п. 201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 1.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог вказаного Положення.

Пункт 2 вказаного Положення передбачає, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Щодо фінансово-господарських відносин позивача з контрагентом ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд» суд встановив наступне.

Між ТзОВ «НР СОЛАР» (замовник) та позивачем (генеральний підрядник) укладено договір від 17.05.2018 № 17-05/18-02, згідно з умовами якого замовник доручає, а генеральний підрядник зобов`язується на власний ризик, у відповідності до умов договору виконати роботи, пов`язані з будівництвом об`єкта: «Наземна фотоелектрична сонячна електростанція «Південна», потужністю 9,9 МВт, а замовник зобов`язується прийняті роботи та оплатити їх (а.с. 63-68).

Відповідно до п.5.3.2. вказаного договору генеральний підрядник має право залучати за згодою замовника до виконання договору третіх осіб (субпідрядників).

Керуючись п. 5.3.2. договору від 17.05.2018 № 17-05/18-02 позивач залучив субпідрядника, та 17.09.2018 уклав з ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд» (підрядник) договір № 71/17/06, згідно з умовами якого замовник (позивач) доручає, а підрядник зобов`язується виконати відповідно до умов договору роботи комутація фотоелектричних модулів на об`єкті «Нове будівництво наземної фотоелектричної сонячної електростанції «Південна» потужністю 9,9 МВт, а замовник зобов`язується прийняти виконані підрядником роботи та оплатити їх в порядку та на умовах, обумовлених договором (а.с. 88-93).

Згідно з п. 2.1. договору загальна вартість робіт за договором визначена в договірній ціні (додаток 1), становить 968005,20 грн., у тому числі ПДВ 20% - 161334,20 грн. Відповідно до п. 3.1. договору підрядник зобов`язується розпочати виконання робіт 01.10.2018, а закінчити 30.12.2018.

На підтвердження виконаних робіт за вказаним договором позивач надав:

- розрахунки №№ 1-4 «Прямі витрати і загальновиробничі витрати: будівельні роботи/монтажні роботи»;

- кошторисний розрахунок № П-929 «Кошти на відрядження працівників будівельних організацій на об`єкт будівництва»;

- локальний кошторис на будівельні роботи № 4-1-1(комутація фотоелектричних модулів. Електропостачання. Внутрішні мережі до 1 кВ ФУС «Південна»);

- довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2018 року,

- акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт від 10.10.2018, згідно з яким виконано робіт на суму 484003,20 грн.;

- платіжне доручення № 1046 від 07.11.2018 (а.с. 146), згідно з яким позивач оплатив послуги за вказаним договором ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд» в розмірі 482002,00грн.

Також на підтвердження реальності господарської операції за договором від 17.09.2018 № 71/17/06, позивач надав податкову накладну від 07.11.2018 № 27 (а.с. 144) , яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Сума податку на додану вартість згідно із зазначеною податковою накладною, включено ТзОВ БРП «Технобуд» до складу податкового кредиту в жовтні 2018 року, що відповідає даним додатку 5 до Податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2018 року.

Виконані роботи за договором субпідряду замовник прийняв в повному обсязі, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2018 року, а також актом № 82 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року, згідно з яким виконано робіт на суму 1161606,24 грн.

Згідно з листом ТзОВ «НР СОЛАР» від 11.11.2019 № 11/11-1, вбачається, що всі роботи завершені генпідрядником (позивачем), оплачені замовником, будь-яких взаємних претензій щодо виконання договору сторонами не висувалось.

Щодо аргументів відповідача про те, що на залучення субпідрядника до виконання робіт необхідна згода замовника, то суд відхиляє їх, виходячи з такого.

Відповідно до п.5.3.2. договору від 17.05.2018 № 17-05/18-02 генеральний підрядник має право залучати за згодою замовника до виконання договору третіх осіб (субпідрядників).

Згідно з листом ТзОВ «НР СОЛАР» від 11.11.2019 № 11/11-1 виконання умов вказаного договору не потребувало його згоди на залучення субпідрядних організацій.

Допитаний в судовому засіданні свідок директор позивача ОСОБА_1 , що згода на залучення субпідрядника отримана від замовника в усній формі.

Суд зазначає, що відсутність згоди замовника у письмовій формі на залучення позивачем субпідрядника, за умови прийняття замовником виконаних робіт, не дає будь-яких підстав для висновку про невиконання субпідрядником робіт, обумовлених договором субпідряду.

Суд також встановив, що між ТзОВ «СОЛАР ГРІН ТЕХ» (замовник) та позивачем (генеральний підрядник) укладено договір від 17.05.2018 № 17-05/18-01, згідно з умовами якого замовник доручає, а генеральний підрядник зобов`язується на власний ризик, у відповідності до умов договору виконати роботи, пов`язані з будівництвом об`єкта: «Наземна фотоелектрична сонячна електростанція «Північна», потужністю 9,9 МВт, а замовник зобов`язується прийняті роботи та оплатити їх.

Відповідно до п.5.3.2. вказаного договору генеральний підрядник має право залучати за згодою замовника до виконання договору третіх осіб (субпідрядників).

Керуючись п. 5.3.2. договору від 17.05.2018 № 17-05/18-01 позивач залучив субпідрядника, та 17.09.2018 уклав з ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд» (підрядник) та договір № 72/17/06, згідно з умовами якого, замовник(позивач) доручає, а підрядник зобов`язується виконати відповідно до умов договору роботи комутація фотоелектричних модулів на об`єкті «Нове будівництво наземної фотоелектричної сонячної електростанції «Північна» потужністю 9,9 МВт, а замовник зобов`язується прийняти виконані підрядником роботи та оплатити їх в порядку та на умовах, обумовлених даним договором (а.с. 110-115).

Згідно з п. 2.1. договору загальна вартість робіт за договором визначена в договірній ціні (додаток 1), становить 968005,20 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 161334,20 грн. Відповідно до п. 3.1. договору підрядник зобов`язується розпочати виконання робіт 01.10.2018, а закінчити 30.12.2018.

На підтвердження виконаних робіт за вказаним договором позивач надав:

- розрахунки №№ 1-4 «Прямі витрати і загальновиробничі витрати: будівельні роботи/монтажні роботи»;

- кошторисний розрахунок № П-929 «Кошти на відрядження працівників будівельних організацій на об`єкт будівництва»;

- локальний кошторис на будівельні роботи № 4-1-1 (комутація фотоелектричних модулів. Електропостачання. Внутрішні мережі до 1 кВ ФУС «Північна»);

- довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2018 року,

- акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт від 10.10.2018, згідно з яким виконано робіт на суму 484002,00 грн.;

- платіжне доручення № 1043 від 07.11.2018 (а.с. 147), згідно з яким позивач оплатив послуги за вказаним договором ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд» в розмірі 482002,00грн.;

Також на підтвердження реальності господарської операції за договором від 17.09.2018 № 72/17/06, позивач надав податкову накладну від 07.11.2018 № 21 (а.с. 145), яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Сума податку на додану вартість згідно із зазначеною податковою накладною, включено ТзОВ БРП «Технобуд» до складу податкового кредиту в жовтні 2018 року, що відповідає даним додатку 5 до Податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2018 року.

Виконані роботи за договором субпідряду замовник прийняв в повному обсязі, що підтверджується довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2018 року, а також акт № 83 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018року.

Згідно з листом ТзОВ «СОЛАР ГРІН ТЕХ» від 11.11.2019 № 11/11-1 вбачається, що всі роботи завершені генпідрядником (позивачем), оплачені замовником, будь-яких взаємних претензій щодо виконання договору сторонами не висувалось.

Щодо аргументів відповідача про те, що на залучення субпідрядника до виконання робіт необхідна згода замовника, то суд відхиляє їх виходячи з такого.

Відповідно до п.5.3.2. договору від 17.05.2018 № 17-05/18-01 генеральний підрядник має право залучати за згодою замовника до виконання договору третіх осіб (субпідрядників).

Згідно з листом ТзОВ «НР СОЛАР ГРІН ТЕХ» від 11.11.2019 № 11/11-1 виконання умов вказаного договору не потребувало його згоди на залучення субпідрядних організацій.

Допитаний в судовому засіданні свідок директор позивача ОСОБА_1 , що згода на залучення субпідрядника отримана від замовника в усній формі.

Суд зазначає, що відсутність згоди замовника у письмовій формі на залучення позивачем субпідрядника, за умови прийняття замовником виконаних робіт, не дає будь-яких підстав для висновку про невиконання субпідрядником робіт, обумовлених договором субпідряду.

Суд при розгляді справи також враховує те, що допитаний в судовому засіданні свідок директор ТзОВ БРП «Технобуд» Івать І.В. підтвердив реальність здійснених господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд».

Враховуючи викладене, суд вважає, що господарські операції між позивачем та ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд» підтверджені належними первинними документами, які відповідають вимогам законодавства, а відповідач не навів жодних доказів щодо їх невідповідності таким вимогам.

Суд критично оцінює аргументи представника відповідача про те, що недостатня чисельність трудових ресурсів у ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд», відсутність земельних ділянок, неможливість визначення вартості основних засобів, свідчить про нереальність господарських операцій між позивачем та таким контрагентом, виходячи з такого.

Відсутність у контрагента позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Суд зауважує, що в законодавстві відсутня норма, яка б зобов`язувала підприємство перевіряти наявність трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей, транспортних засобів у контрагентів і відносити понесені витрати на придбання товару та формувати податковий кредит лише за їх наявності.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.01.2018 у справі №820/4548/13-а.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що відсутність фактів руху товарів (послуг) за ланцюгом між ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд» та ТзОВ «МантісаПрофі» свідчить про нереальність господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд» та про формування штучного податкового кредиту, виходячи з такого.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Таким чином, оскільки відповідач не надав доказів, які б свідчили про обізнаність позивача щодо такої можливої неправомірної поведінки ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд» та злагодженість дій між ними, то такі доводи представника відповідача є необґрунтованими та безпідставними.

Суд при розгляді справи враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 12.06.2018 у справі №826/11879/13-а.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд» не могло фактично здійснювати господарські операції з позивачем із урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного, оскільки сукупність встановлених судом обставин у справі свідчить про реальність господарських операцій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що господарські операції між позивачем та ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд» підтверджені належними первинними документами, іншими доказами зібраними у справі, а тому відповідач безпідставно прийняв податкове повідомлення-рішення № форми «В4», яким ТзОВ БРП «Технобуд» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 161334,00 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення № форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств в сумі 217801,50 грн., то фактичною підставою для його прийняття відповідач вказав те, що позивач занизив дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за 2018 рік на загальну суму 806671,00грн. До такого висновку відповідач дійшов виходячи з того, що будівельні роботи не могли бути придбані у ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд» що, по суті, засвідчує безоплатне одержання позивачем даних послуг, а тому такі господарські операції мали бути враховані як дохід підприємства.

Виходячи з того, що здійснення господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Будівельна фірма «Екобуд» підтверджене належними та допустимими доказами, то податкове повідомлення-рішення № форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств в сумі 217801,50грн. прийнято без достатніх для цього підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 5687,03 грн., сплачений згідно з платіжним дорученням від 11.09.2019 №2237.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 28.08.2019 № та №.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області , місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35 за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-ремонтного підприємства «Технобуд» , місцезнаходження: 82400, Львівська обл., м. Жовква, вул. Б. Хмельницького, 35А судовий збір в розмірі 5687 (п`ять тисяч шістсот вісімдесят сім)грн. 03коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 10.12.2019.

Суддя А.Г. Гулик