Справа № 361/4925/19
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/4925/19 Суддя (судді) першої інстанції: Василиштн В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Земляної Г.В., Ісаєнко Ю.А.,

за участю секретаря: Рагімової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника Волинської митниці ДФС Державної фіскальної служби України Кривіцького Віктора Броніславовича про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Начальника Волинської митниці ДФС Державної фіскальної служби України Кривіцького Віктора Броніславовича, у якому просив постанову у справі про порушення митних правил № 2417/20500/18 від 30.05.2018 року визнати визнати протиправною (незаконною) та скасувати.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, невідповідності рішення суду обставинам справи, неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, в якій він просить скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2019 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 травня 2018 року головним державним інспектором ВМО № 2 м/п «Ягодин» Волинської митниці ДФС Колядою В.І. складено протокол про порушення митних правил № 2417/20500/18. Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що 12 травня 2018 року з Республіки Польща в Україну через ВМО № 2 м/п «Ягодин» Волинської митниці ДФС слідував в якості пасажира ОСОБА_1

Під час здійснення митних формальностей проведено аналітично перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме ПІК АСМО «Інспектор» ЄАІС ДФС встановлено, що 02 листопада 2017 року о 21 год. 57 хв. через п/п «Виступовичі» м/п «Північний» Житомирської митниці ДФС ОСОБА_1 ввіз автомобіль марки «Citroen Picasso», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Термін вивезення даного автомобіля закінчився 12 листопада 2017 року.

Станом на 12 травня 2018 року автомобіль за межі України не вивезено. Позивач перевищив встановлений статтею 95 МК України строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту - 10 діб. Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбачених частиною третьою статті 470 МК України.

З протоколу вбачається, що позивач під розписку повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про порушення митних правил.

Уповноваженою посадовою особою Волинської митниці ДФС у ОСОБА_1 відібрано пояснення по факту порушення митних правил. Так, з пояснень вбачається, що 02 листопада 2017 року позивач завіз на територію України автомобіль марки «Citroen Picasso», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , 09 листопада 2017 року вказаний автомобіль був доставлений на СТО для проведення діагностики, у ході якої виявлено несправності. У зв`язку із відсутністю коштів, можливості відремонтувати автомобіль він не має. Крім того, у своїх поясненнях позивач зазначив, що 11 листопада 2017 року він рекомендованим листом повідомляв Київську митницю ДФС про поломку транспортного засобу.

30 травня 2018 року начальником Волинської митниці ДФС Кривіцьким В.Б. винесено постанову в справі про порушення митних правил № 2417/20550/18, за якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 8 500 грн. 00 коп.

Заявляючи вимоги про скасування постанови у справі про порушення митних правил, позивач зазначив, що 11 лютого 2019 року він добровільно здійснив митні формальності щодо розмитнення транспортного засобу марки «Citroen Picasso», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 04 лютого 2019 року сплатив суму митних платежів.

Вважаючи постанову незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що, оскільки, ввезений позивачем автомобіль було розмитнено та зареєстровано 11.02.2019 року, а строк дії транзитного перевезення автомобіля закінчився 12.11.2017 року, тобто з урахуванням того, що на час прийняття оскаржуваної постанови 30.05.2018 року позивачем не вчинялися дії, спрямовані на розмитнення ввезеного ним автомобіля, відповідно до вимог Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів" та Закону України "Про внесення змін до Митного кодексу України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України", що набрали чинності 25.11.2018 року, хоча про факт порушення митних правил останній був обізнаний, в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

При цьому, відповідно до п. 25 ч.1 ст.4 Митного кодексу України митний режим - комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 Митного кодексу України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 92 Митного кодексу України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Митного кодексу України визначає, що переміщення товару у митному режимі транзиту здійснюється як прохідний або внутрішній транзит, або каботаж.

Згідно з пп. в) п. 2 ч. 2 ст. 91 Митного кодексу України митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються від одного пункту, розташованого на митній території України, до іншого пункту, розташованого на митній території України, у тому числі якщо частина цього переміщення проходить за межами митної території України.

У відповідності до ст. 95 Митного кодексу України, для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в 10 діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб.

Отже, скориставшись правом, відповідно до ст. 71 МК України та обравши митний режим транзиту позивач зобов`язувався дотримуватись його умов, визначених ст.ст. 92, 93, 95 МК України.

Згідно із нормами ч. 2 ст. 95 Митного кодексу України, до строків зазначених у ч. 1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст. 192 Митного кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу ), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин не переробної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Тому, згідно норм діючого законодавства перевізник звільняється від відповідальності за статтею 470 Митного кодексу України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасно (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2017 року в зоні діяльності Волинської митниці Державної фіскальної служби позивачем на митну територію України через митний пост "Ягодин", в митному режимі "транзит", було ввезено автомобіль «Citroen Picasso», який у десятиденний термін з території України не вивезений.

Виходячи з цього, вище вказане порушення має місце і воно є триваючим, оскільки триваючі правопорушення - це правопорушення, які розпочавшись з якоїсь протиправної дії чи бездіяльності особи, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання покладених на неї обов`язків, при цьому початком такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує покладений на нього обов`язок, або виконує його не в повній мірі чи неналежним чином.

Таким чином, беручи до уваги, що позивачем на момент розгляду справи про порушення митних правил не було виконано обов`язок щодо вивезення автомобіля за межі митної території України, дане правопорушення є триваючим.

Вказане правопорушення було виявлене митним органом у травні 2018 року шляхом перевірки по інформаційній базі АСМО "Інспектор", ЄАІС ДФС про факт невиконання позивачем зобов`язання щодо транзиту ввезеного ним автомобіля, про що зазначено в оскаржуваній постанові від 30.05.2018 року.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" № 2612-VIII від 08.11.2018, що набув чинності 25.11.2018, були внесені зміни до Митного кодексу України, а саме пункт 13 Закону №2612-VIII вносив зміни до розділу XXI "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України, який було доповнено пунктом 9-2 та 9-3 такого змісту: "Тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України", митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та ввезені на митну територію України в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом і перебувають у митних режимах тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється з виконанням митних формальностей відповідно до тимчасового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

До набрання чинності тимчасовим порядком, визначеним абзацом першим цього пункту, митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД, здійснюється в порядку, передбаченому законодавством.

Пунктом 9-3 установлено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту".

Однак, вказані норми не можуть бути поширені на спірні правовідносини та доводи апелянта про те, що ввезений ним автомобіль було розмитнено та сплачено обов`язкові платежі і збори неможливо взяти до уваги, оскільки, відповідно до доданих позивачем до матеріалів справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та квитанцій про сплату послуг за митне оформлення, автомобіль зареєстровано 16.02.2019, а строк дії транзитного перевезення автомобіля закінчився 12.11.2018 року.

Відтак, враховуючи те, що на час прийняття оскаржуваної постанови 30.05.2018 року позивачем не вчинялися дії, спрямовані на розмитнення ввезеного ним автомобіля, відповідно до вимог Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів" та Закону України "Про внесення змін до Митного кодексу України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України", що набрали чинності 25.11.2018, хоча про факт порушення митних правил останній був обізнаний, а митне оформлення транспортного засобу закінчено 16.02.2019 року, то, відповідно, позивач не може бути звільнений від відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, оскільки митне оформлення транспортного засобу позивач здійснив після набрання юридичної сили оскаржуваної постанови.

Оскільки позивач до винесення оскаржуваної постанови про порушення митних правил № 2417/20500/18 від 30.05.2018 року жодних дій щодо початку митного оформлення транспортного засобу не вчинив, то таким чином ОСОБА_1 не став суб`єктом правовідносин, які б передбачали звільнення такого від відповідальності.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, а тому, постанова в справі про порушення митних правил № 2417/20500/18 від 30.05.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, відповідає вимогам закону, а позовні вимоги позивача щодо визнання її незаконною та скасування є безпідставними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Земляна Г.В.

Суддя Ісаєнко Ю.А.