Справа № 521/14479/19
Суддя: Мирончук Н. В.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/354/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Мирончук Н.В.,

при секретарі судового засідання: Юраш К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до рядового 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Василькевича С.В., третя особа - Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив суд постанову рядового 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Василькевича С.В., серії ЕАВ №1431374, від 18.08.2019 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.3 КУпАП, скасувати та закрити справу, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду в якості третьої особи по справі було залучено - Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції.

В обґрунтування заявленого позову, позивач посилається на таке:

18 серпня 2019 року приблизно о 10 годині ранку ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «АУДІ А8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Басейна в м. Києві, слідуючи за автомобілем своєї дружини «Рендж Ровер», та який був зупинений відповідачем, рядовим 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Василькевича С.В., в районі ТРЦ «Гулівер», після чого він і сам здійснив зупинку в зоні паркування прилеглої до ТРЦ «Гулівер» та, підійшовши до поліцейського став з`ясовувати причину зупинки автомобіля його дружини.

Після цього відносно нього була складена постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - порушення правил стоянки - розміщення транспортного засобу на проїзній частині в два і більше ряди.(ч. 3 ст. 122 КУпАП).

Обґрунтовуючи безпідставність притягнення його до відповідальності, позивач посилався на те, що після зупинки транспортного засобу, яким керувала його дружина, він також здійснив зупинку, щоб надати допомогу дружині, так як вона є громадянкою іншої країни та могла не орієнтуватися в своїх правах під час спілкування з поліцейськими.

Проте, на думку позивача, відповідач не бажав пояснювати причину зупинку, що спричинило суперечку між позивачем та відповідачем.

Також, як стверджує позивач, представник поліції запропонував йому надати свої документи, але він вважає вказану вимогу безпідставною.

Внаслідок цього відповідач склав стосовно нього протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки транспортного засобу без увімкнення аварійної світлової сигналізації.

Проте, як вказує позивач, незважаючи на вказане, він здійснив зупинку в зоні стоянки, яка є прилеглою до ТРЦ «Гулівер» та не здійснював перешкод для іншого транспорту.

Позивач та представник позивача надали до суду заяву про підтримання позовних вимог та просили позов задовольнити, справу розглянути без їх участі.

Відповідач у судове засідання не прибув.

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, в судові засідання також не з`явився, про час та місце їх проведення, третя особа повідомлялась належним чином.

Поштою до канцелярії суду надійшов відзив від гр. Іванової Д.Р. , в якому вказано, що вона є, як представником відповідача, так і третьої особи (а.с.36).

Проте, на підтвердження вказаного, нею долучено лише ксерокопію довіреності, від 24.06.2019р., згідно до якої Депатамент патрульної поліції уповноважує Іванову Д.Р. представляти, захищати права довірителя (а.с.42).

Доказів на підтвердження повноважень представляти інтереси відповідача, нею до суду не надано.

У відзиві, який підписано гр. Іванової Д.Р. як представником відповідача, так і третьої особи вказано, що Відповідачем була винесена постанова в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, iз зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до частини 5 розділу 4 Наказу МВС України № 1395, від 07.11.2015 «Про затвердження 1нструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративе правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», бланк якої не Micтить графи, в якій наводяться докази. Позов ОСОБА_1 до рядового поліції 3-ї роти 4-го батальйону 1-го полку (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Василькевича Степана Віталійовича вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 18 серпня 2019 року приблизно о 10 годині ранку позивач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «АУДІ А8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Басейна в м. Києві, слідуючи за автомобілем, яким керувала його дружина, «Рендж Ровер», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В цей час автомобіль «Рендж Ровер», був зупинений відповідачем, рядовим поліції 3-ї роти 4-го батальйону 1-го полку (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Василькевичем С.В., в районі ТРЦ «Гулівер».

Після цього, позивач ОСОБА_1 здійснив зупинку автомобілю «АУДІ А8», яким керував і підійшов до співробітника поліції та став з`ясовувати причину зупинки автомобіля його дружини.

Після чого відносно нього була складена постанова, серії ЕАВ №1431374.(а.с.6)

Відповідно до п. 6, 7 вказаної постанови, від 18.08.2019 р., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено штраф, в розмірі 510,00 грн. за те, що останній 18.08.2019 року о 10:24 (таймінг за постановою, яка оскаржується) в м. Києві по вул. Еспланадна,18 не увімкнув аварійну світлову сигналізацію та здійснив зупинку, чим порушив п.15.4 ПДР. (а.с. 6).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім, доводів.

Також, п. 9 Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачено, що до постанови додаються докази.

Проте, згідно до Постанови, серії ЕАВ № 1431374, від 18 серпня 2019 року, у п.9 : «До постанови додається …», рядовим поліції 3-ї роти 4-го батальйону 1-го полку (з обслуговування правого берега) УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції Василькевичем С.В. не зазначено жодного доказу.

Крім того, у спірній постанові не вказано технічний засіб, яким здійснено фото, або відеозапис порушення.

Однак, незважаючи на вказане, в якості доказу порушення позивачем Правил дорожнього руху України, гр. Івановою Д.Р. , було надіслано поштою до суду як відзив від імені відповідача та третьої особи, так і диск з відеозаписом з відеореєстратора поліцейського, які було долучено до матеріалів справи.

При вивченні наданого диску з відеозаписом з відеореєстратора, встановлено, що біля будівлі з великим написом «Гулівер» знаходиться автомобіль білого кольору «Рендж Ровер», реєстраційний номер НОМЕР_2 (таймінг відеозапису 09.58.40.-10.00.40), біля якого знаходиться особа жіночої статі. Також чути чоловічі голоси невідомих осіб, на запитання, яка причина зупинки, чутно голос невідомої особи: причина зупинки, це номера країни агресора.

Згідно до відеозапису з відеореєстратора (таймінг відеозапису 10.01.01.-10.03), вбачається автомобіль співробітників поліції, з лівої сторони якого знаходиться велика будівля написом «Гулівер», попереду якого знаходиться легковий автомобіль темного кольору, реєстраційний номер на ньому не видно, попереду цього автомобілю знаходиться автомобіль з реєстраційним номером НОМЕР_3 та чути чоловічі голоси.

Відповідно до відеозапису з відеореєстратора (таймінг відеозапису 10.05.-10.07.17), вбачається автомобіль співробітників поліції, з лівої сторони якого знаходиться велика будівля з написом «Гулівер», попереду якого знаходиться легковий автомобіль темного кольору, реєстраційний номер на ньому не видно, попереду цього автомобілю знаходиться автомобіль з реєстраційним номером НОМЕР_3 , який від`їзжає з місця зупинки та чути чоловічі голоси, проходить вручення постанови особі чоловічої статі.

Проте, щодо автомобілю з реєстраційним номером НОМЕР_3 , номерні знаки якого зафіксовані відеозаписом з відеореєстратора, судом питання, не розглядається.

Виходячи з вивченого відеозапису з відеореєстратора вбачається, що наданим відеозаписом не зафіксовано порушення позивачем правил дорожнього руху, а тільки відображено спілкування як за кадром, так і в кадрі, поліцейських з особою чоловічої статі.

Отже, докази, зафіксовані відеозаписом з відеореєстратора не підтверджують постановленого позивачу у провину адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно до наданого позивачем до позову диску з відеозаписом, на запису зафіксовано декількох осіб поліцейських та чутно голоси цих та інших осіб, слідуючого змісту: "причина зупинки?... Яка причина зупинки? Так, адвокат, есть еще вопроси?... Присядьте в автомобіль. проїзжа частина для транспортних засобів, а не для пішоходів... Послушайте, ви мне точно не будете указивать... Как ви разговаріваете со мной?...Якщо я не можу тут стояти, тоді складіть на мене адмінпротокол... Добре, тоді пред`явіть посвідчення".

Отже, і цей відеозапис вказує на відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Інших доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення судом у цій справі не встановлено.

Згідно зі ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

У той же час поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені органами доходів і зборів відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту. 3. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно п.п. «в» п. 2.14 ПДР, водій має право знати причину зупинки, перевірки та огляду транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також її прізвище і посаду.

Отже, виходячи з системного аналізу наведених норм права, законом не передбачено такої причини зупинки транспортного засобу, як то: це номера країни агресора, як вказав поліцейський (згідно відеореєстратора, таймінг відеозапису 09.58.40.-10.00.40).

З урахуванням вищенаведеного та вище перерахованих встановлених законом, підстав зупинки автомобіля, не вбачається, що зупинка авто «Рендж Ровер» з іноземною реєстрацією була здійснена правомірно.

Крім того, суд також зазначає, що відеозаписом з відеореєстратора, надісланим поштою до суду, гр. Івановою Д.Р. , від імені третьої особи та від імені відповідача, (доказів на підтвердження повноважень представляти якого, вона не надала), не зафіксовано порушення позивачем правил дорожнього руху, а тільки відображено спілкування як за кадром, так і в кадрі, поліцейських з особою чоловічої статі.

Отже, доказів порушення правил стоянки - розміщення транспортного засобу на проїзній частині в два і більше ряди, не було зафіксовано на відеозаписі, наданому від імені відповідача та третьої особи.

Разом з тим, з відеозапису вбачається наявність зони для паркування, яка є прилеглою до ТРЦ «Гулівер», що повністю підтверджує доводи позивача щодо відсутності порушень положень ПДР та створення перешкод дорожньому руху.

Відповідно до п.15.1. Правил дорожнього руху, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них (1.10 ПДР).

Постановою Кабінету Міністрів Україні «Про затвердження Правил паркування транспортних засобів» встановлено наступні визначення та положення: паркування - розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування (абз.9 ч. 4);

Під час розміщення майданчиків для паркування на вулицях і дорогах населених пунктів необхідно враховувати: наявність та характеристики комунікацій та інженерних мереж; умови для забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема видимості в плані та повздовжньому профілі; параметри поперечних та поздовжніх ухилів; розташування зелених насаджень; стан покриття проїзної частини (ч. 9).

Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів вивчених у судовому засіданні, наданих до суду учасниками справи та відеозаписів з місця події, суд приходить до висновку, що відповідачем та третьою особою не було надано до суду доказів вини позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, тобто, не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, також, в матеріалах відеозаписів відсутні жодні факти, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та, які б могли бути визнані судом як докази про вчинення адміністративного правопорушення.

Також, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні, у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії», Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

Таким чином, виходячи з обставин, встановлених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у відповідача не було.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача та дотримання вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд зазначає, що постанова, серії ЕАВ № 1431374 від 18 серпня 2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.3 КУпАП, підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 286 295, 297 КАС України, п.1 ч. 1 ст. 247, 251, 258, 268, 276, 279, 280, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до рядового 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Василькевича С.В., третя особа - Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕАВ № 1431374, від 18 серпня 2019 року, згідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено стягнення, у виді штрафу, в розмірі 510 грн., скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.3 ст.122 КУпАП, закрити, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили, у відповідності до ст. 255 КАС України і може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 286, 295, 297 КАС України.

Суддя: Н.В. Мирончук