Справа № 663/686/16-а
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2019 року

Київ

справа №663/686/16-а

адміністративне провадження №К/9901/45154/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Желєзного І.В., судді Саприкіної І.В., судді Чиркіна С.М., розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Скадовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про скасування рішення, зобов`язання зарахувати періоди роботи до пільгового трудового стажу за касаційною скаргою Скадовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області на постанову Скадовського районного суду Херсонської області у складі судді Кустова О.Ю. від 23 серпня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Федусик А.Г., Шевчук О.А., Зуєвої Л.Є. від 23 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Скадовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, у якому просив:

- скасувати рішення відповідача від 01 березня 2016 року №7;

- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи наступні періоди роботи: у ДП «Скадовський морський торгівельний порт» з 23 лютого 1987 року по 31 березня 1987 року (1 місяць 6 днів на посаді моториста 1 класу підмінної вахти транспортних суден портофлоту); з 15 квітня 1994 року по 30 червня 1996 року (2 роки 2 місяці 16 днів на посаді змінного помічника капітана - змінного механіка підміни рефулерних суден); з 01 липня 1996 року по 03 квітня 2000 року (5 років 3 місяці 2 дні на посаді змінного помічника капітана - змінного механіка БК «Бриз»);

- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком №2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту «д» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У лютому 2016 року він звернувся до Скадовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області із заявою про призначення пільгової пенсії за віком згідно зі Списком № 2, надавши всі підтверджуючі документи стосовно наявності трудового стажу відповідно до пункту «д» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Скадовського районного суду Херсонської області від 23 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково, скасовано рішення відповідача від 01 березня 2016 №7 в частині незарахування позивачу до пільгового стажу для призначення пенсії на підставі пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи в ДП «Скадовський морський торгівельний порт» з 23 лютого 1987 року по 31 березня 1987 року (1 місяць 9 днів на посаді моториста 1 класу підмінної вахти транспортних суден портофлоту); з 15 квітня 1994 по 30 червня 1996 року (2 роки 2 місяці 16 днів) на посаді змінного помічника капітана - змінного механіка підміни рефулерних суден; з 01 липня 1996 року по 03 квітня 2000 року (5 років 3 місяці 2 дні) на посаді змінного помічника капітана - змінного механіка БК «Бриз»; зобов`язано Скадовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області зарахувати позивачу до пільгового стажу для призначення пенсії на підставі пункті «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вищезазначені періоди роботи, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що незазначення точних найменувань суден, на яких працював позивач, та районів їх плавання за наявності інших доказів не може бути підставою для обмеження прав позивача на соціальний захист. Крім того, посилання пенсійного органу на факт непроведення атестації робочого місця позивача судами не прийнято до уваги, оскільки, як вбачається зі спірного рішення Скадовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, питання проведення атестації робочого місця досліджено відповідачем не було, натомість підставою для відмови в призначенні пенсії була відсутність необхідного пільгового та загального стажу. Відмовляючи у призначенні пенсії на пільгових умовах, суди дійшли висновку, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах у нього не вистачало загального стажу для її призначення (при необхідному стажі 25 років 6 місяців стаж позивача становив 24 роки 8 місяців 15 днів). Розрахунок загального стажу позивач не оспорював.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з постановою Скадовського районного суду Херсонської області від 23 серпня 2016 року та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, Скадовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та відмовити в задоволенні адміністративного позову.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України подано 18 квітня 2017 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 663/686/16-а.

Справу передано до Верховного Суду 22 березня 2018 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 червня 2019 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Желєзного І.В., суддів Саприкіну І.В. та Чиркіна С.М.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач 09 лютого 2016 року звернувся до Скадовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області із відповідною заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як такий, що досяг 55-річного віку та має необхідні вік, загальний та пільговий трудовий стаж у відповідності до пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 20 січня 2017 року відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років на пільгових умовах згідно з пунктом «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з підстав неврахування до пільгового стажу періоди роботи з 23 лютого 1987 року по 31 березня 1987 року; з 15 квітня 1994 року по 30 червня 1996 року та з 01 липня 1996 року по 03 квітня 2000 року, у зв`язку із непідтвердженням позивачем пільгового характеру роботи у вказані періоди.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга обґрунтована тим, що з наданих позивачем уточнюючих довідок достовірно не вбачається, на яких саме суднах (найменування, тип) працював позивач протягом спірних періодів та що вказані судна не були службово-роз`їзними та не працювали в акваторії порту.

Від позивача надійшли заперечення на касаційну скаргу Скадовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, в яких зазначається, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими з правильним застосуванням норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексом адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме: бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають, а викладені у касаційній скарзі мотиви скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Основного Закону).

Відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно з статтею 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах.

Відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: робітники окремих видів суден, професій і посад плавскладу суден морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 20 цього Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до пункту 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 3 Розділу XXVIII (Транспортні послуги) постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах до осіб, які мають право на пільгову пенсію, віднесено плаваючий склад - машинна команда суден службово-допоміжного флоту і суден портового флоту, що постійно працюють у акваторії порту (за винятком службово-роз`їзного, приміського і внутрішньоміського сполучення), зокрема, мотористів.

Як правильно встановлено судами попередніх інстанцій, надані позивачем документи, зокрема, виписка з трудової книжки та уточнюючі довідки, підтверджують, що позивач у період з 23 лютого 1987 року по 31 березня 1987 року 1 місяць 9 днів працював на посаді моториста 1 класу підмінної вахти транспортних суден портофлоту; з 15 квітня 1994 по 30 червня 1996 року 2 роки 2 місяці 16 днів працював на посаді змінного помічника капітана - змінного механіка підміни рефулерних суден; з 01 липня 1996 року по 03 квітня 2000 року - на посаді змінного помічника капітана - змінного механіка БК «Бриз», у зв`язку з чим трудовий стаж за спірний період відноситься до спеціального (пільгового).

Судами попередніх інстанцій зазначено, що посилання відповідача як на підставу для відмови в зарахуванні спірного стажу до пільгового на те, що в уточнюючих довідках достовірно не вбачається на яких саме суднах (найменування, тип) працював позивач протягом спірних періодів, суди попередніх інстанцій обґрунтовано визнали безпідставними, оскільки незазначення точних найменувань суден, на яких працював позивач, та районів їх плавання за наявності інших доказів не може бути підставою для обмеження прав позивача на соціальний захист.

Посилання пенсійного органу на факт непроведення атестації робочого місця позивача судами у цій справі правомірно не взято до уваги, оскільки зі спірного рішення відповідача вбачається, що питання проведення атестації робочого місця Скадовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Херсонської області досліджено не було, натомість підставою для відмови у призначенні пенсії було відсутність необхідного пільгового та загального стажу.

Доводи касаційної скарги не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки судів першої та апеляційної інстанцій, та є аналогічними тим, які зазначені в запереченнях на позовну заяву та апеляційну скаргу. Проте таким доводам, з огляду на вищенаведені висновки, судами першої та апеляційної інстанцій надано належну оцінку з дотриманням норм матеріального права.

Крім того, як убачається з касаційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі фактично зводяться до необхідності нової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справі "Кантоні проти Франції" (Cantoni v. France" № 17862/91), у справі "Вєренцов проти України"№ 20372/11).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до частини шостої статті 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Скадовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області залишити без задоволення.

Постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 23 серпня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Желєзний

Судді: І.В. Саприкіна

С.М. Чиркін