Справа № 2а-16181/12/2670
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

09 грудня 2019 року № 2а-16181/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Чудак О.М., суддів Пащенка К.С., Шейко Т.І., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 у справі №2а-16181/12/2670 за його позовом до Міністерства оборони України, Міністра оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, Житлова комісія гарнізону міста Києва, про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - за нововиявленими обставинами,

установив:

21.01.2016 ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 у справі №2а-16181/12/2670 за нововиявленими обставинами.

На обґрунтування даної заяви позивач посилається на існування обставин, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду і позивачу під час розгляду справи. Вказує на виявлені Рахунковою палатою України порушення відповідачами вимог законодавства під час вирішення питання про забезпечення військовослужбовців житлом, які мають безпосереднє відношення і щодо позивача, відображені у бюлетені «Про результати аудиту ефективності використання коштів Державного бюджету України, передбачених Міністерству оборони України на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2016, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016, заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 у справі №2а-16181/12/2670 за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Постановляючи вказані ухвали суди виходили з того, що аналіз результатів аудиту законності та ефективності використання коштів Державного бюджету України, передбачених Міністерству оборони України на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України здійснювався, а бюлетень Рахункової палати України складено у 2015 році. Тому, суди дійшли висновку, що обставини, викладені у бюлетені Рахункової палати України, не є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), оскільки їх було встановлено після прийняття постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 у справі №2а-16181/12/2670. Крім того, судами зазначено, що встановлені обставини щодо виявлених порушень можуть бути підставою для подальших дій позивача з метою вирішення питання про забезпечення його та членів його сім`ї житлом.

Постановою Верховного Суду від 02.08.2018 ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2016 та Київського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

У вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права під час постановлення оскаржуваних ухвал, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мали значення для правильного вирішення заяви позивача. Зокрема, судами попередніх інстанцій необґрунтовано відхилено заяву позивача про встановлення обставин, які він вважає нововиявленими, а також не досліджено зібрані у справі докази, надані позивачем на підтвердження існування таких обставин.

Наголошено, що нововиявленими обставинами, на які посилався позивач у своїй заяві, були факти порушень відповідачами законодавства, відображені у бюлетені «Про результати аудиту ефективності використання коштів Державного бюджету України, передбачених Міністерству оборони України на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України». Тому, часом виникнення цих обставин слід вважати період допущення відповідачами порушень законодавства, а не дату їх виявлення за наслідками проведеного аудиту чи дату складення бюлетеню.

Також Верховний Суд вказав на помилковість висновків судів в тій частині, що встановлені обставини щодо виявлених порушень можуть бути підставою для подальших дій позивача з метою вирішення питання про забезпечення його та членів його сім`ї житлом. Зауважив, що зазначені висновки судів не можуть бути покладені в основу відмови у задоволенні заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, адже вони не мають безпосереднього впливу на реалізацію позивачем свого права на звернення до суду із даною заявою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи №2а-16181/12/2670 між суддями Окружного адміністративного суду міста Києва для розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 за нововиявленими обставинами визначено суддю Чудак О.М.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до КАС України, шляхом його викладення в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тобто, розгляд даної справи після 15.12.2017 здійснено відповідно до приписів нової редакції КАС України.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2018 заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 у справі №2а-16181/12/2670 за нововиявленими обставинами прийнято до провадження та для її розгляду призначено судове засіданні.

В судовому засіданні позивач, його представники заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представники відповідачів, третьої особи проти задоволення позову заперечували.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та потреби заслухати свідка чи експерта, суд за клопотаннями представників сторін, на підставі частини третьої статті 194 КАС України та частини дев`ятої статті 205 цього ж Кодексу, ухвалив розглянути заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в порядку письмового провадження.

Так, дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

04.11.1992 ОСОБА_1 разом із сім`єю, кількістю 4 осіб, зараховано на квартирний облік житлової комісії гарнізону міста Києва, що підтверджено довідками №2255 від 11.11.2003 та №1741 від 04.07.2006.

Наказом Міністра оборони України №119 від 09.03.1998 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом 65 підпунктом «в» (за станом здоров`я) тимчасового Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу. На час звільнення позивача з Збройних Сил України, вислуга років складала: календарна - 29 років 5 місяців, пільгова - 32 роки.

З 04.11.1992 позивач перебуває на квартирному обліку у списку осіб на отримання житла у загальній черзі за №649 та з 09.03.1998 у списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житла за №367.

З метою отримання належного йому житла позивач неодноразово звертався до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, Міністра оборони України, на що йому надавались відповіді в яких йому повідомлено, що у зв`язку з обмеженням видатків на будівництво житла для Збройних Сил України, немає можливості активізувати роботу по забезпеченню житлом сімей військовослужбовців, які перебувають на квартирному обліку, у тому числі позивача до цих пір не забезпечено житлом.

Представник відповідача надав до суду бюджетні запити до Міністерства фінансів України за період 2010-2012 років, які містять інформацію про запит коштів на придбання (забудову) житла для військовослужбовців та членів їх сімей.

У лютому 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Міністра оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, Житлова комісія гарнізону міста Києва, в якому просив:

- визнати дії та бездіяльність Міністра оборони України, що порушують законне право позивача на забезпечення житлом для постійного проживання, - протиправними;

- зобов`язати Міністерство оборони України та Міністра оборони України забезпечити реалізацію законного права позивача ветерана військової служби та його сім`ї на безоплатне забезпечення житлом для постійного проживання площею у розмірі, встановленому чинним законодавством відповідно до його статусу ветерана та військового звання «полковник»;

- зобов`язати Міністерство оборони України та Міністра оборони України вжити дієвих заходів щодо забезпечення реалізації права позивача ветерана військової служби та його сім`ї на безоплатне забезпечення житлом для постійного проживання в місті Києві або в іншому місті шляхом закупівлі житла, грошової компенсації чи надання кредиту для його будівництва за його вибором;

- зобов`язати відповідача забезпечити позивача та його сім`ю житлом для постійного проживання в місті Києві невідкладно - на черговому засіданні житлової комісії гарнізону міста Києва або при поступленні такого. Завірену копію рішення чергового засідання житлової комісії гарнізону міста Києва надати позивачу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 апеляційну скаргу позивача на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 скасовано. Постановлено у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії та бездіяльність Міністерства оборони України, що порушують законне право позивача на забезпечення житлом для постійного проживання, - протиправними. Зобов`язано Міністерство оборони України вжити заходи щодо забезпечення реалізації права ОСОБА_1 та його сім`ї на безоплатне житло для постійного проживання. В решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.08.2018 касаційну скаргу представника Міністерства оборони України та Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України задоволено повністю. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 скасовано, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 залишено в силі.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , Окружний адміністративний суд міста Києва виходив з того, що відповідачами не відмовлено позивачу у праві на отримання житла, оскільки позивач перебуває у списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житла, а роз`яснено, що його буде забезпечено житлом згідно з чергою квартирного обліку по мірі надходження житла до житлової комісії на розподіл. Відтак, відповідачами не порушено право позивача на отримання житла.

Згідно з пунктами 1, 5, частини другої статті 245 КАС України (у редакції станом на час подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами) підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Відповідно до статті 361 КАС України (у редакції станом на час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами) судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом вказаних норм КАС України підставою перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) .

Отже, під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за умови добросовісного ставлення до справи, тоді така підстава для перегляду судового рішення відсутня.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Нововиявлені обставини це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Істотність обставини означає те, що в разі, коли б суд мав можливість урахувати цю обставину при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат її вирішення.

Як на підставу для перегляду постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 за нововиявленими обставинами заявник посилається на існування істотних для справи обставин, що не могли бути відомі ні суду, ні позивачу під час розгляду справи, які стали відомі йому з отриманого бюлетеня «Про результати аудиту ефективності використання коштів Державного бюджету України, передбачених Міністерству оборони України на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України». Даний бюлетень підготовлено за матеріалами Звіту Рахункової палати України про результати аудиту ефективності використання коштів Державного бюджету України, передбачених Міністерству оборони України на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців.

Переглянувши матеріали справи, ретельно дослідивши доводи заяви про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 за нововиявленими обставинами та бюлетень «Про результати аудиту ефективності використання коштів Державного бюджету України, передбачених Міністерству оборони України на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України», суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 8 статті 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» від 15.06.2004 №1763-ІV (редакція чинна на момент звільнення позивача) особи, які звільнилися з військової служби і потребують поліпшення житлових умов, протягом трьох років після звільнення забезпечуються житловими приміщеннями у порядку, передбаченому законодавством, або мають право на одержання кредитів на індивідуальне будівництво чи придбання житла з погашенням їх за рахунок коштів Державного бюджету України.

Зазначений пункт статті 1 цього Закону змінено і з 01.08.2008 він діє у наступній редакції: «Забезпечення житлом осіб, які звільнилися з військової служби і потребують поліпшення житлових умов, провадиться відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (Закон №2011-ХІІ), держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною дев`ятою статті 12 Закону №2011-XII встановлено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей визначає Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 (Порядок).

Відповідно до пункту 3 Порядку, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Згідно пункту 4 Порядку, центральні органи виконавчої влади, які здійснюють керівництво Збройними Силами, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, правоохоронні органи спеціального призначення та Держспецтрансслужба, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, видають нормативно-правові акти з питань забезпечення військовослужбовців житлом, а також щороку визначають обсяги службового житла і житла, що надається військовослужбовцям для постійного проживання.

Згідно пункту 7 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», першочергове, але не пізніше одного року після звільнення з військової служби або зі служби в органах внутрішніх справ та прибуття до місця проживання, обраного з урахуванням існуючого порядку прописки, забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, або одноразове надання безвідсоткового кредиту на індивідуальне житлове (кооперативне) будівництво чи придбання житла з урахуванням встановленої законодавством норми жилої площі на сім`ю і погашенням його в повному розмірі за рахунок Міністерства оборони України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, інших центральних органів виконавчої влади, утворених відповідно до законів України військових формувань, а також забезпечення земельними ділянками під забудову і право на їх безоплатне отримання у власність у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позачергово забезпечуються житлом ветерани військової служби, які при звільненні з військової служби здали державним органам займане ними у військових містечках жиле приміщення та не були забезпечені іншим жилим приміщенням, які досягли на 01.01.2001 60 і більше років, а також сім`ї таких померлих ветеранів військової служби.

Відповідно до пункту 1 Порядку кредитування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 №88, цей Порядок визначає механізм реалізації пункту 8 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо права військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань (далі - військовослужбовці), які не мають жилого приміщення для постійного проживання і перебувають на квартирному обліку за місцем проходження служби, на одержання кредитів для індивідуального та кооперативного житлового будівництва або придбання житла (далі - будівництво або придбання житла) з погашенням їх за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті військовим формуванням для будівництва або придбання житла.

Згідно матеріалів справи позивач безумовно має право на забезпечення його та членів його сім`ї житлом на пільгових умовах згідно зазначених норм. Однак, як станом на час звернення до суду із позовом так і на час звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововияленими обставинами, позивача не забезпечено житлом.

Пунктами 22, 29, 31, 32 Порядку передбачено, що облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах. Військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільнені з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, крім випадків, передбачених законодавством.

Військовослужбовцям житло надається згідно з чергою.

Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членам їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 №737, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 за №24/20337 (Інструкція) військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, які перебувають на квартирному обліку у ЗС України, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання в населеному пункті за місцем перебування їх на квартирному обліку згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, або списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Згідно пункту 4.4 Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання за рішенням КЕВ (КЕЧ) району, погодженим з житловою комісією військової частини та гарнізонною житловою комісією.

В окремому списку осіб, що мають право на позачергове отримання житла містяться особи, які мають це право з різних підстав: звільнені за станом здоров`я, вдови померлого військовослужбовця, звільнені за віком, звільнені в зв`язку з скороченням штатів, звільнені в запас за вислугою років, учасники бойових дій, звільнені в зв`язку з реформуванням Збройних Сил України і таке інше.

Згідно пункту 1.7 Інструкції перелік житлових об`єктів, які передбачається фінансувати в поточному році за рахунок коштів Державного бюджету України, готується Департаментом капітального будівництва Міністерства оборони України та погоджується Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних Сил України (далі - ГКЕУ ЗС України), після чого затверджується наказом Міністра оборони України (далі - Перелік).

З урахуванням наведених норм, суд зазначає, що відповідачі зобов`язані не лише вести облік, осіб, що мають право на отримання житла, а й вживати заходів щодо належної реалізації прав військовослужбовців на отримання житла з урахуванням вказаних норм.

У 2015 році Рахунковою палатою України складений бюлетень «Про результати аудиту ефективності використання коштів Державного бюджету України, передбачених Міністерству оборони України на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2019 витребувано у Рахункової палати України:

- результати аудиту ефективності використання бюджетних коштів, виділених Міністерству оборони України на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України, починаючи з 1992 року по місту Києву;

- постанови й висновки, що направлялися Міністерству оборони України для вжиття заходів щодо усунення виявлених порушень по місту Києву;

- письмові пояснення щодо передачі матеріалів перевірок або ревізій до правоохоронних органів та повідомлення про це Верховну Раду України, у разі виявлення в процесі перевірок і ревізій привласнення Міністерством оборони України грошових або матеріальних ресурсів, а також виявлення фактів корупції та інших зловживань по місту Києву.

15.04.2019 на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2018 надійшов лист Рахункової палати України від 11.04.2018 №02-1120, в якому повідомлено, що протягом 1997-2018 років Рахунковою палатою здійснювались у Мінобороні контрольні заходи використання коштів Державного бюджету України, передбачених Міністерству оборони України на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України. Документи, складені за результатом цих контрольних заходів (акти і звіти Рахункової палати), а також інші матеріали, інформація про вжиті заходи реагування, крім Рахункової палати, є у Міноборони.

Додатково проінформовано, що контрольні заходи щодо ефективності використання коштів Державного бюджету України, передбачених Міністерству оборони України на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України по місту Києву, Рахункова палата не здійснювала, отже результати таких аудитів та інші документи, вказані в ухвалі про витребування доказів, відсутні.

Згідно бюлетеня Рахункової палати України «Про результати аудиту ефективності використання коштів Державного бюджету України, передбачених Міністерству оборони України на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України» (Бюлетень) даний бюлетень підготовлено за матеріалами Звіту про результати аудиту ефективності використання коштів Державного бюджету України, передбачених Міністерству оборони України на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України, та стану реалізації рекомендацій, наданих Колегією Рахункової палати Київ: Рахункова палата України, 2015.

В розділі 1 Бюлетеня міститься аналіз стану виконання рекомендації Колегії Рахункової палати за підсумками розгляду звіту про результати аудиту ефективності використання коштів Державного бюджету України, виділених Міноборони на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України, проведеного у 2013 році. Звіт про результати цього аудиту затверджено постановою Колегії Рахункової палати від 17.12.2013 №23-2.

Аудитом у 2013 році встановлено системні недоліки у використанні бюджетних коштів, виділених з державного бюджету на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців ЗС України: бюджетні кошти розпорошувалися між об`єктами будівництва, що призвело до зростання вартості незавершеного житлового будівництва; кошти спрямовувалися на умовах пайової участі на придбання житла, яке в окремих випадках мало будівельні недоробки, внаслідок чого виникла довгострокова дебіторська заборгованість.

Також були встановлені порушення при розподілі житла серед військовослужбовців: допускалися факти неодноразового забезпечення житлом одних і тих військовослужбовців керівного складу ЗС України; застосовувалась практика позачергового забезпечення військовослужбовців житлом шляхом надання їм службового житла без урахування вимог Житлового кодексу Української РСР, статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» тощо.

З матеріалів Бюлетеня та листа Рахункової палати України від 29.09.2014 С2-2014 встановлено, що за результатом аудиту з питань ефективності використання коштів Державного бюджету України, виділених Міноборони на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України встановлено, що Міноборони у 2011-2012 не забезпечило ефективного та відповідно до вимог законодавства використання виділених з державного бюджету асигнувань у сумі 489 млн. грн на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що наявність вказаних порушень та системних недоліків у використанні бюджетних коштів, виділених з державного бюджету на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України, свідчить про неналежне виконання відповідачами обов`язку щодо вжиття відповідних заходів щодо належної реалізації прав військовослужбовців на отримання житла.

Відтак, суд вважає, що встановлення Рахунковою палатою України у звіті від 17.12.2013 №23-2 фактів вчинення Міноборони у 2011-2012 роках зазначених порушень, є нововиявленими обставинами у даній справі, адже такі обставини існували станом на час прийняття постанови від 25.01.2013, однак об`єктивно не могли бути відомими суду та позивачу, а також є істотними для даної справи, адже наявність таких обставин свідчить про порушення відповідачами прав військовослужбовців, в тому числі й позивача, на отримання житла.

При цьому судом також встановлено, що на сайті Рахункової палати України звіт не публікувався. Бюлетень із розглядуваного питання Рахунковою палатою не видавався. Самі лише матеріали надіслані Міністерству оборони України.

Згідно частини першої статті 253 КАС України (у редакції станом на час подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами) суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Аналогічні за змістом положення містить стаття 369 чинного КАС України.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013, адже наведені у вказаній постанові висновки про те, що відповідачами не порушено право позивача на отримання житла, спростовуються вказаними нововиявленими обставинами.

Відповідно, суд вважає за необхідне прийняти рішення про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

З огляду на встановлені Рахунковою палатою України порушення Міністерством оборони України під час використання коштів Державного бюджету України, виділених Міністерству оборони України на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України, суд дійшов висновку про протиправність дій та бездіяльності Міністерства оборони України, що порушують законне право позивача на забезпечення житлом для постійного проживання.

При цьому, належним способом захисту порушених прав позивача суд вважає зобов`язання Міністерство оборони України забезпечити реалізацію законного права позивача ветерана військової служби та його сім`ї на безоплатне забезпечення житлом для постійного проживання площею у розмірі, встановленому чинним законодавством відповідно до його статусу ветерана та військового звання «полковник» шляхом безоплатного забезпечення позивача та його сім`ї житлом для постійного проживання в місті Києві або в іншому місті шляхом закупівлі житла, грошової компенсації чи надання кредиту для його будівництва за вибором позивача.

Водночас, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача забезпечити позивача та його сім`ю житлом для постійного проживання в місті Києві невідкладно - на черговому засіданні житлової комісії гарнізону міста Києва або при поступленні такого, надання позивачу завіреної копії рішення чергового засідання житлової комісії гарнізону міста Києва.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Як зазначено вище, передумовою для виникнення обов`язку щодо реалізації права військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей на забезпечення житловим приміщенням є наявність житлової площі та наближення черги за списком осіб на отримання такого житла.

Однак, задоволення позову в цій частині порушить конституційне право на житло інших громадян, що перебувають на обліку у черзі перед позивачем і також потребують поліпшення житлових умов. Позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили, що за умови відсутності зазначених порушень, позивач рахувався б першим у відповідній черзі.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки як заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, так і позов ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, а згідно наявних у справі квитанцій від 23.11.2012 №199 та від 21.01.2016 №N1AK147003 позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 33 грн й 80,39 грн відповідно, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 255, 369 КАС України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 у справі №2а-16181/12/2670 за нововиявленими обставинами, задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2013 у справі №2а-16181/12/2670, - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, Житлова комісія гарнізону міста Києва, про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати дії та бездіяльність Міністерства оборони України, що порушують законне право ОСОБА_1 на забезпечення житлом для постійного проживання, - протиправними.

Зобов`язати Міністерство оборони України забезпечити реалізацію законного права ОСОБА_1 ветерана військової служби та його сім`ї на безоплатне забезпечення житлом для постійного проживання площею у розмірі, встановленому чинним законодавством відповідно до його статусу ветерана та військового звання «полковник» шляхом безоплатного забезпечення позивача та його сім`ї житлом для постійного проживання в місті Києві або в іншому місті шляхом закупівлі житла, надання грошової компенсації чи кредиту для будівництва житла за вибором позивача.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині, - відмовити.

Стягнути з Міністерства оборони України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 56,70 грн (п`ятдесят шість гривень сімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Міністерство оборони України (місцезнаходження юридичної особи: 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 00034022).

Відповідач - Міністр оборони України (місцезнаходження: 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України (місцезнаходження юридичної особи: 03049, місто Київ, вулиця Курська, будинок 13а, корпус 63/11; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 00034022).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Житлова комісія гарнізону міста Києва (місцезнаходження: 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6).

Головуючий суддя О.М. Чудак

Суддя К.С. Пащенко

Суддя Т.І. Шейко