Справа № 824/226/19-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

Справа № 824/226/19-а

03 грудня 2019 року

м. Вінниця

Суддя-доповідач Сьомого апеляційного адміністративного суду Гонтарук В. М., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

відповідно до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Крім того, апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши додержання особою, яка подала апеляційну скаргу, вимог ст.ст. 295, 296 КАС України, суд дійшов висновку про залишення поданої апеляційної скарги без руху з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що рішення суду першої інстанції прийнято 11 вересня 2019 року в порядку письмового провадження. Апеляційну скаргу подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду засобами поштового зв`язку 05 листопада 2019 року.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказує на те, що оскаржуване рішення ним було отримано 13 вересня 2019 року, однак передано представнику за довіреністю лише 14 жовтня 2019 року. При цьому, вказує на те, що представник через хворобу ( з 14.10.2019 - по 30.10.2019) та завантаженість іншими справами не могла своєчасно скласти та направити апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції. Також, зазначає, що у зв`язку з скрутним матеріальним становищем не мав можливості залучити інших фахівців в галузі права на апеляційне оскарження рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року, а відтак, на його переконання, вказані обставини є поважними причинами для поновлення такого строку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

В свою чергу, п.п. 6, 7 ч. 5 ст. 44 КАС України передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи) добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Таким чином, позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вищевказаних вимог процесуального закону, як особа, яка зацікавлена у поданні апеляційної скарги, а також повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості.

При цьому, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пункті 39 справи "Устименко проти України", принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні повинна бути надана можливість знати про зауваження або докази, надані іншою стороною, включаючи апеляційну скаргу, та надати власні зауваження з цього приводу.

У пунктах 46, 47 цього ж Рішення ЄСПЛ вказує на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії". Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України").

Суд звертає увагу на те, що підставою для поновлення пропущеного процесуального строку відповідно до ст. 295 КАС України може бути лише наявність поважних причин пропуску такого строку.

Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

З даного приводу суд зауважує, що відповідно до матеріалів справи, копію рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року позивач отримав 13 вересня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 117) та не заперечується самим позивачем.

Однак, апеляційна скарга представником позивача надіслана до суду лише 05 листопада 2019 року.

Суд зазначає, що як вбачається зі змісту клопотання, апелянт, як на поважність пропуску строку звернення до суду посилається на те, що оскаржуване рішення було передано його представнику за довіреністю лише 14 жовтня 2019 року, а також те, що направити апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції його представник не мала можливості, оскільки в період з з 14.10.2019 - по 30.10.2019 перебувала на лікарняному та мала завантаженість іншими справами.

Надаючи оцінку зазначеним обставинам, суд вказує на наступне.

Докази і доказування - один із найважливіших інститутів адміністративного права. Адже саме з допомогою доказів суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи.

Суд зауважує, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Достатність доказів визначається як наявність у справі такої сукупності зібраних доказів, яка викликає у суб`єкта доказування внутрішню переконаність у достовірному з`ясуванні наявності або відсутності обставин предмету доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття правильного рішення у справі.

Проте, як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано належних і допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 72-76 КАС України, на підтвердження того, що оскаржуване рішення було передано його представнику лише 14 жовтня 2019 року, як і не надано доказів того, що представник ОСОБА_1 в період з 14.10.2019 - по 30.10.2019 року перебувала на лікарняному, що позбавляє суд можливості встановити поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання, викладених позивачем причин пропуску такого строку поважними.

У випадку наявності інших підстав та доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного вчинення процесуальної дії зі звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою у строк, визначений законом, позивач має право звернутися до апеляційного суду з відповідною обґрунтованою заявою.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, встановивши строк, протягом якого позивач має усунути вказані недоліки та надати суду апеляційної інстанції обґрунтовану заяву, вказавши підстави та надавши належні докази на підтвердження поважності підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст.ст. 169, 295, 296, ч.3 ст.298 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та про зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

2. Запропонувати апелянту протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції, вказавши підстави для поновлення строку подання апеляційної скарги.

3. Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

4. Копію цієї ухвали надіслати на адресу особі, яка подала апеляційну скаргу, рекомендованим листом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Гонтарук В. М.