Справа № 1.380.2019.003329
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10488/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Лунь З.І.,

місце ухвалення рішення м. Львів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яким просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті основної державної пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-XII), виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, згідно з відсотком втрати працездатності 45%, тобто як добуток п`яти мінімальних заробітних плат та відповідного відсотку втрати працездатності, та зобов`язати відповідача провести такий перерахунок та виплату його пенсії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку та виплаті основної державної пенсії, на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року згідно з відсотком втрати працездатності 45%, тобто як добуток п`яти мінімальних заробітних плат та відповідного відсотку втрати працездатності; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату основної державної пенсії ОСОБА_1 з 25.04.2019 року до 30.06.2019 року включно відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року; у задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до першої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. З 25.04.2019 року, тобто з дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України № 1-р(II)/2019 у позивача як військовослужбовця, який був призваний на військові збори та брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, внаслідок чого став особою з інвалідністю, виникло право за його бажанням на обчислення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII як правового акту, який має вищу юридичну силу, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Відсутність порядку виконання рішення, про що вказує відповідач, на думку суду, не може бути підставою для відмови у реалізації позивачем його права на перерахунок пенсії, передбаченого нормою правового акту, який має вищу юридичну силу та імперативно встановлює право особи на такий перерахунок за її волевиявленням та за наявності умов, вказаних у такому правовому акті. Водночас, суд зазначив, що з наявної в матеріалах справи копії протоколу призначення пенсії вбачається, що рішенням № 40 про перерахунок пенсії позивачу перераховано пенсію з 01.07.2019 року відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII та п. 9-1 «Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 (далі Порядок № 1210). Тому суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату основної державної пенсії, на підставі ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року згідно з відсотком втрати працездатності 45%, тобто як добуток п`яти мінімальних заробітних плат та відповідного відсотку втрати працездатності підлягає задоволенню частково, а саме за період з 25.04.2019 року до 30.06.2019 року.

Рішення в частині відмови у задоволенні позову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що воно є незаконним і необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а також суд неповно з`ясував обставини, що мали значення для вирішення клопотання. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що зобов`язання судом першої інстанції Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату його пенсії за період з 25.04.2019 року до 30.06.2019 року є помилковим, оскільки пенсія є періодичним платежем і вона не може бути обмежена в часі. Посилання суду на те, що перерахунок його пенсії був здійснений відповідачем з 01.07.2019 року відповідно до Порядку № 1210, на думку позивача, є безпідставним, оскільки даний Порядок не встановлює його права на перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, а таке право виникло в зв`язку з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року № 1-р(II)/2019. Отже, перерахунок його пенсії з 01.07.2019 року не можна трактувати як виконання ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII.

Рішення в частині задоволення позову не оскаржене, а тому з врахуванням положень ч. ч. 1, 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій виклав свої заперечення проти вимог та доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

В зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів вважає за можливе відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до першої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням від 22.11.2006 року серії НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 від 27.10.1986 року ОСОБА_1 брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 07.06.1986 року до 26.11.1986 року в 30-кілометровій зоні відчуження.

Відповідно до довідки до Акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 487951 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності пожиттєво у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ступінь втрати працездатності 45%.

Згідно протоколом про призначення пенсії позивачу призначена пенсія по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону № 796-XII.

08.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії в розмірі відшкодування фактичних збитків із урахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, в якій просив провести перерахунок та виплату розміру пенсії відповідно до вимог ч. 3 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 31.05.2019 №3456/2629/П-20/07.05-06 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку у зв`язку з тим, що рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року № 1-р(ІІ) 2019 не містить положень щодо порядку його виконання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність такої відмови, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 10 Закону № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 10 Закону № 796-XII до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Згідно з ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Конституційний Суд України у рішенні від 25.04.2019 року у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№1-р(II)/2019) вирішив: визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю; словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України у зазначеному рішенні вказав про втрату чинності ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII у частині словосполучення «дійсної строкової» з 25.04.2019 року.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, саме з 25.04.2019 року втратили чинність положення ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Відповідно, з цієї дати, військовозобов`язані, призвані на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, до числа яких належить ОСОБА_1 , набули право на перерахунок пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Щодо доводів відповідача про те, що рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року 1-р(II)/2019 не містить положень щодо порядку його виконання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вказав, що відсутність в цьому рішенні порядку його виконання не може бути підставою для відмови у реалізації позивачем його права на перерахунок пенсії, передбаченого нормою правового акту, який має вищу юридичну силу та імперативно встановлює право особи на такий перерахунок за її волевиявленням та за наявності умов, вказаних у такому правовому акті. Також суд першої інстанції, з врахуванням зазначених мотивів, обґрунтовано відхилив доводи відповідача про те, що перерахунок та виплата позивачу основної державної пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, можливі лише з 01.07.2019 року, тобто з дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 року № 543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 основної державної пенсії з 25.04.2019 року, на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року.

Однак колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідача слід зобов`язати провести такий перерахунок лише за період з 25.04.2019 року до 30.06.2019 року, виходячи з наступного.

В обґрунтування такого висновку суд зазначив, що згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.07.2019 року № 40 позивачу перераховано пенсію з 01.07.2019 року відповідно до п. 9-1 Порядку № 1210, яким передбачено, що за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за відповідною формулою.

Однак суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно із ст. 15 Закону № 1788-XII умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 59 Закону № 796-XII визначено порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, зокрема, частиною третьою цієї статті (з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№1-р(II)/2019)) визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Враховуючи наведені вище положення ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, позивач, починаючи з 25.04.2019 року, має правом щодо альтернативи у виборі порядку обчислення розміру виплачуваної йому пенсії, а саме: шляхом отримання пенсії по інвалідності, яка обчислена відповідно до норм цього Закону (ч. ч. 1, 3 ст. 54 Закону № 796-XII); шляхом отримання пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року (ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII).

При цьому, згідно із ст. 54 Закону № 796-XII, яка визначає порядок обчислення пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків, Кабінету Міністрів делеговано повноваження щодо визначення умов та порядку призначення зазначеної пенсії по інвалідності.

Пунктом 9-1 Порядку № 1210 передбачено порядок обрахунку пенсії згідно з ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, а саме визначено формулу обрахунку пенсії, зокрема, п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року для виплати пенсії військовозобов`язаним, призваним на військові збори.

Так, згідно з п. 9-1 Порядку № 1210 пенсія обчислюється за формулою: П = Зс х Кзс х Кв / 100%, де П розмір пенсії; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою: Кзс = Зп (мін) х 5 / Зс1, де Зп (мін) розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року; Зс1 середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.

У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

В свою чергу, ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII не передбачає коригування визначеного законом розміру пенсії, визначеної з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, на показники запроваджені п. 9-1 Порядку № 1210. Також Законом № 796-XII не віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України вирішення питань з приводу затвердження умов та порядку призначення і виплати розміру пенсій, запровадженого ч. 3 ст. 59 цього Закону у сумі п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Отже, внаслідок застосування перелічених показників, передбачених п. 9-1 Порядку № 1210, розмір пенсії відрізнятиметься (буде меншим) від розміру, визначеного з врахування безпосередньо положення ч. 3 ст. 59 Закону України № 796-XII.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що положення п. 9-1 Порядку № 1210 в частині визначення формули обчислення розміру пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, фактично суперечить ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII.

Відповідно до ч. 3 ст. 113 Конституції України, Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу, зокрема постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, накази та інструкції міністерств і відомств, підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Отже, враховуючи наведене вище та загальні засади ієрархії нормативних актів, колегія суддів зазначає, що вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Відповідно, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що з врахування описаної вище колізії норм законодавства, до спірних правовідносин слід застосувати положення нормативного акту, який має вищу юридичну силу, а саме ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, яка передбачає право особи на отримання пенсії саме з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року без застосування жодних показників формули, визначеної п. 9-1 Порядку № 1210.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2019 року згідно з рішенням від 17.07.2019 року № 40 не можна вважати реалізацією (поновленням) права позивача на перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, яка передбачає право особи на отримання пенсії саме з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що відповідно до змісту ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, здійснюється за бажанням особи, яка має право на відповідну пенсію, тобто передбачає волевиявлення такої особи.

Як встановив суд, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII 08.05.2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII з 01.05.2019 року.

Підсумовуючи описані вище обставини і норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині строку та періоду, за який позивачу необхідно здійснити перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, необхідно змінити та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести з 01.05.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з врахуванням виплачених сум.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення слід змінити, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325, КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.003329 змінити.

Третій абзац резолютивної частини рішення викласти в такій редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести з 01 травня 2019 року перерахунок та виплату основної державної пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з врахуванням виплачених сум».

Четвертий абзац резолютивної частини рішення виключити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 06.12.2019 року