Справа № 240/9707/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Житомир справа № 240/9707/19

категорія 112030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області (далі - відповідач), в якому просить зобов`язати відповідача здійснити їй нарахування та провести виплату індексації вартості втраченого житлового будинку АДРЕСА_1 з урахуванням індексів 1,14, 1,13, 1,27, 1,22, 1,27, 1,16 і встановити розмір компенсації в сумі 181594,12 гривень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що їй на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що с. Тхорин Овруцького району Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, зазначений житловий будинок 08 березня 2008 року був зданий позивачем на баланс Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області. На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06.06.2008 по справі №2-а-6868/08 Управлінням праці та соціального захисту населення Овруцької РДА 26 вересня 2008 року позивача було поставлено на чергу за реєстраційним номером 1221 для виплати грошової компенсації за втрачене внаслідок Чорнобильської катастрофи домоволодіння в розмірі 61758,00 гривень. Однак, ОСОБА_2 зазначає, що вказана компенсація їй на даний час не виплачена, а за час її перебування в черзі для отримання компенсації вартість зданого на баланс сільської ради житлового будинку збільшилась, а тому вона вважає, що не отримана нею компенсація повинна бути проіндексована. У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою про нарахування та виплату їй компенсації за втрачене нерухоме майно із застосуванням при розрахунку коефіцієнтів індексації житлового фонду за 2010-2018 роки. Однак, у відповідь на своє звернення вона отримав відмову, мотивовану відсутністю законних підстав для донарахування та виплати індексації.

Позивач вважає, таку відмову Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області у нарахуванні та виплати індексації компенсації вартості втраченого домоволодіння такою, що порушує її законні права та інтереси, а тому вона звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 05 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а позивачу надано десятиденний строк з дня отримання ним копії зазначеної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, 16 серпня 2019 року до суду надійшла уточнена позовна заява з усуненими недоліками.

Ухвалою судді від 02 вересня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №240/9707/19 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі, а також копію позовної заяви з доданими до неї документами 05 вересня 2019 року було надіслано на адресу місцезнаходження Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що повернулось на адресу суду, ухвалу про відкриття провадження у справі Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області отримало 10 вересня 2019 року (а.с.32).

23 вересня 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшов відзив Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач зазначив, що заперечує проти заявлених позовних вимог. На підтвердження такої позиції відповідач зазначив, що відповідно до повідомлення управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області, на виконання п. 17 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується держаною, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440, постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 05.05.2011 у справі №2а-3817/11 було передано для виплати коштів до органу, що здійснює обслуговування бюджетних коштів згідно акту приймання-передавання за 2 квартал 2019 року (перша черга). У зв`язку з цим, виплата коштів згідно вказаного судового рішення буде проводитися Державною казначейською службою України. На підставі вищезазначеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.34).

Відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

У відповідності до частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до Переліку населених пунктів Житомирської і Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 та розпорядження Кабінету Міністрів України №17 від 12.01.1993 с. Тхорин Овруцького району Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 28.03.2008 у справі №2а-92/08 позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Словечанської сільської ради було задоволено та зобов`язано виконавчий комітет Словечанської сільської ради прийняти належне ОСОБА_3 домоволодіння АДРЕСА_1 на баланс.

У зв`язку з цим, 08 квітня 2008 року ОСОБА_2 на підставі акту приймання жилого будинку від 08.04.2008 (а.с.8) здала вищезазначений житловий будинок АДРЕСА_1 на баланс Словечанської сільської ради.

З наявної у матеріалах справи копії акту оцінки від 04.02.2008 вбачається, що грошова компенсації за втрачена на радіоактивно забрудненій території нерухоме майно -житловий будинок АДРЕСА_1 була визначена в розмірі 61758,00 гривень (а.с.16).

В подальшому, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06.06.2008 по справі №2-а-6868/08 Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації поставити було зобов`язано ОСОБА_4 на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 в сумі 61758,00 гривень.

На виконання вищезазначеного рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06.06.2008 по справі №2-а-6868/08 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.09.2008 ВП №8983365, Управлінням праці та соціального захисту населення Овруцької РДА 26 вересня 2008 року було поставлено ОСОБА_4 на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене внаслідок Чорнобильської катастрофи домоволодіння в розмірі 61758,00 гривень, що підтверджується інформацією, зазначеною в листі Управління праці та соціального захисту населення Овруцької РДА Житомирської області від 03.04.2019 №07-04/М-14350 (а.с.17).

Пізніше, поставою Овруцького районного суду Житомирської області від 05.05.2011 у справі №2а-3817/1 позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької РДА Житомирської області було задоволено та зобов`язано останнє здійснити перерахунок ОСОБА_3 неотриманої компенсації вартості зданого житлового будинку по АДРЕСА_1 , з урахуванням індексів 1,18 та 1,34 та провести виплату компенсації (індексації) в сумі 97651,75 гривень (а.с.11).

На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.09.2011 ВП №28623167, відкритої за постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 05.05.2011 у справі №2а-3817/1, Управлінням праці та соціального захисту населення Овруцької РДА Житомирської області було збільшено ОСОБА_3 суму грошової компенсації втраченого внаслідок Чорнобильської катастрофи домоволодіння АДРЕСА_1 до 97651,75 гривень, шляхом врахування індексів вартості житлового фонду за 2008-2009 роки - 1,18 та 1,34.

З листа Управління праці та соціального захисту населення Овруцької РДА Житомирської області від 03.04.2019 №07-04/М-14350 (а.с.17) вбачається, що виплата коштів згідно вищезазначених рішень судів позивачу не здійснювалась, а станом на 03.04.2019 ОСОБА_2 перебуває під номером 271 в черзі на виплату грошової компенсації за втрачене внаслідок Чорнобильської катастрофи домоволодіння.

З огляду на зазначене ОСОБА_2 вважає, що за час її перебування в черзі для отримання компенсації, вартість зданого на баланс сільської ради домоволодіння збільшилась, а тому не отримана нею компенсація повинна бути проіндексована із застосуванням індексів вартості житлового фонду за 2010-2018 роки.

У зв`язку з цим, позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила донарахувати та виплатити їй компенсацію за втрачене нерухоме майно (домоволодіння АДРЕСА_1 ) із застосуванням при розрахунку коефіцієнтів індексації житлового фонду за 2010-2018 роки.

За наслідками розгляду вказаної заяви, Управління праці та соціального захисту населення Овруцької РДА Житомирської області листом від 03.04.2019 №07-04/М-14350 повідомило позивача, що управлінням не здійснювалась виплата коштів згідно рішень судів, оскільки Законами України "Про Державний бюджет України" та кошторисами видатків кошти на виплату допомог та компенсацій згідно рішень суду не передбачались. Крім того зазначило, що відповідно до Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивного забруднення території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1243 від 18.11.2009, нарахування та виплата індексації за втрачене речове майно не передбачена. З огляду на що, відповідач вказав, що законних підстав для виплати ОСОБА_3 індексації за втрачене майно за 2010-2018 роки - немає (а.с.17).

Не погоджуючись із відмовою відповідача у донарахуванні та виплаті їй грошової компенсації втраченого домоволодіння із застосуванням індексів вартості житлового фонду за 2010-2018 роки, ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з статтею 16 Основного Закону забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №796-XII).

Статтею 1 Закону №796-XII передбачено, що державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи базується, в тому числі, на принципах соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частин 6, 8 статті 4 Закону №796-XII громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом. Порядок відселення та самостійного переселення визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 частини першої статті 13 Закону №796-XII закріплено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім`ї у зв`язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.

Статтею 35 Закону №796-XII передбачено, що компенсація громадянам за втрачене у зв`язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до ст.4 цього Закону включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.

До 18 листопада 2009 року порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно було врегульовано Положенням "Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 №755 (далі - Положення №755).

Згідно з п. 5 Положення №755 переселенець на підставі зазначених в цьому пункті документів за рішенням райдержадміністрації (виконавчого органу міської ради міста обласного підпорядкування) отримує грошову компенсацію, яка перераховується відповідним відділенням Державного казначейства місця відселення на його особистий рахунок, відкритий ним у будь-якому банку України.

При цьому, п. 7 та 8 Положення № 755 було встановлено, що грошова компенсація перераховується на особистий рахунок переселенця (спадкоємця) у порядку черги, встановленої місцевими органами виконавчої влади. Натомість, у разі коли у період до перерахування грошової компенсації Кабінетом Міністрів України були прийняті нормативні акти, за якими вартість житлового фонду індексується, компенсація виплачується з урахуванням цієї індексації.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі матеріалами, що ОСОБА_4 було поставлено на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене внаслідок Чорнобильської катастрофи домоволодіння 26 вересня 2008 року, тобто під час дії Положення "Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 №755.

Крім того, відповідно до п. 8 Положення №755 та на підставі постави Овруцького районного суду Житомирської області від 05.05.2011 у справі №2а-3817/1 неотримана позивачем компенсація вартості втраченого внаслідок Чорнобильської катастрофи домоволодіння по АДРЕСА_1 в с . Тхорин Овруцького району була збільшена до 97651,75 гривень, шляхом врахування індексів вартості житлового фонду 1,18 та 1,34, встановлених у 2008-2009 роках.

Однак, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 18 листопада 2009 року №1243 "Про затвердження Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території" (набрала чинності 28 листопада 2009 року) постанову Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 755 "Про затвердження Положення про порядок виплати компенсацій громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій" визнано такою, що втратила чинність, натомість затверджено новий Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території.

Так, пунктом 1 Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року № 1243 (далі - Порядок №1243), встановлено, що цей Порядок визначає механізм виплати громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, компенсації за майно, втрачене у зв`язку з їх відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Крім того передбачено, що дія цього Порядку поширюється на громадян, які не отримали зазначену компенсацію на дату набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в тому числі тих громадян, які перебувають на черзі на отримання компенсації.

Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що починаючи з 18.11.2019 відносини з приводу виплати ОСОБА_3 компенсації за втрачене внаслідок Чорнобильської катастрофи майно регулюються Порядком №1243, оскільки на дату набрання ним чинності вона компенсацію не отримала і перебувала у черзі на її отримання.

Таким чином, саме норми Порядку №1243 слід застосовувати до спірних правовідносин щодо нарахування індексації вартості житлового фонду при виплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння.

Відповідно до пп. 3 п. 2 Порядку №1243 компенсацією є відшкодування вартості нерухомого майна, втраченого на місці відселення на момент припинення права власності, розмір якого визначається шляхом проведення суб`єктом оціночної діяльності незалежної оцінки такого майна у порядку, встановленому Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно з пунктом 5 Порядку №1243 сума компенсації перераховується за рішенням райдержадміністрації (виконавчого органу ради міста обласного значення), що прийнято на підставі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку, відділенням Державного казначейства місця відселення на особистий рахунок переселенця або спадкоємця, відкритий ним у будь-якому банку України, у порядку черговості, встановленої райдержадміністрацією (виконавчим органом ради міста обласного значення) з урахуванням дати реєстрації заяви щодо отримання компенсації в обліковому журналі. Контроль та відповідальність за дотриманням черговості покладається на райдержадміністрацію (виконавчий орган ради міста обласного значення).

Таким чином, питання щодо виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території законодавчо урегульовано. Виплата даної компенсації не обмежена будь-яким терміном чи періодом.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 17.03.2016 у справі №К/800/41543/15 (286/2220/15-а).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам щодо наявності правових підстав для виплати позивачу індексації вартості втраченого домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації житлового фонду за 2010-2018 роки, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що позивач, стала на чергу для отримання грошової компенсації за втрачене нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території під час дії норм Положення №755 від 15.07.1997, яке втратило чинність 28 листопада 2009 року.

З огляду на викладене, суд зазначає, що донарахування та виплата грошової компенсації вартості домоволодіння з урахуванням індексації балансової вартості житлового фонду за 2010-2018 роки на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року за №755 не узгоджується з чинним законодавством, оскільки у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 18 листопада 2009 року № 1243 змінилося правове регулювання порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно.

При цьому, нормами Порядку №1243 не передбачено нарахування та виплату індексації вартості житлового фонду при виплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що визначена позивачу компенсація могла бути проіндексована лише з урахуванням індексації вартості житлового фонду згідно з нормативно-правовими актами, які діяли до 28.11.2009, тобто до набрання законної сили Порядком № 1243 року від 18 листопада 2009 року.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що така індексація була проведена, оскільки на підставі постави Овруцького районного суду Житомирської області від 05.05.2011 у справі №2а-3817/1 неотримана позивачем компенсація вартості втраченого внаслідок Чорнобильської катастрофи домоволодіння по АДРЕСА_1 була збільшена до 97651,75 гривень, шляхом врахування індексів вартості житлового фонду 1,18 та 1,34, встановлених у 2008-2009 роках.

Натомість, вимоги позивача про нарахування та виплату їй компенсації вартості втраченого внаслідок Чорнобильської катастрофи домоволодіння з урахуванням індексів вартості житлового фонду за 2010-2018 роки є необгрунтованими, оскільки вказані індекси були встановлені після набрання чинності Порядком №1243, яким не передбачено нарахування та виплату індексації вартості житлового фонду при виплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Водночас, суд відхиляє доводи позивача щодо необхідності врахування при вирішенні спірних правовідносин Положення "Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій", затвердженого постановою КМУ №755 від 15.07.1997, оскільки на час виникнення правовідносин вказане Положення №755 втратило чинність.

Крім того, доводи позивача про те, що відмова відповідача донарахувати компенсацію вартості втраченого внаслідок Чорнобильської катастрофи домоволодіння шляхом врахування індексів вартості житлового фонду, встановлених у 2010-2018 є протиправною, оскільки на його думку він має право на отримання компенсації з урахуванням індексації відповідно до ст. 58 Конституції України та Положення №755, суд оцінює критично, зважаючи на те, що позивач фактично просить поширити дію нормативно-правового акту, який втратив чинність на момент спірних правовідносин, що не узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 3 КАС України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє певні дій чи утримується від їх вчинення.

Порушення хоча б одного із зазначених вище критеріїв є підставою для визнання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень протиправними.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позиція відповідача у спірних правовідносинах вказаним критеріям відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на те, що відповідачам на виконання частини другої статті 77 КАС України та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів доведено правомірність своїх дій щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння із застосуванням індексації вартості житлового фонду за 2010-2018 роки, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 250, 255, 257, 261, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області (вул.Гетьмана Виговського, 17, м. Овруч, Овруцький район, Житомирська область, 11106; ) про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович