Справа № 671/227/19
Суддя: Ніколова С. В.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 671/227/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Мачулка Сергія Валерійовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Смілянський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №069181 від 31.01.2019 року складену поліцейським сектору реагування патрульної поліції Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Мачулком С.В. за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно з даною постановою на нього накладено штраф в розмірі 255 грн. Зазначає, що 31 січня 2019 року він керував транспортним засобом МАН державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом державний номерний знак НОМЕР_1 в колоні вантажних автомобілів у м. Сміла, та був зупинений громадськими активістами у зв`язку з тим, що він здійснив рух в зоні дії знаку 3.3. Рух вантажних автомобілів заборонено ПДР. Дані активісти викликали представників правоохоронних органів, які склали щодо нього, позивача, постанову, якою наклали адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказує, що він здійснював рух по даній ділянці дороги у зв`язку з тим, що об`їзна м. Сміла, по якій заздалегіть планувався визначений маршрут, перебував в непридатному стані для руху вантажних автомобілів і тому він поїхав під дорожній знак 3.3 Рух вантажних автомобілів заборонено ПДР. Вважає, що він діяв в стані крайньої необхідності, тому його притягнуто до відповідальності неправомірно.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує.

Відповідач поліцейський Мачулко С.В. та представник третьої особи Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить в позові відмовити наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії ДП18 № 069181 від 31.01.2019 року, винесеною поліцейським Смілянського ВП старшого Мачулком С.В., позивач ОСОБА_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено штраф в розмірі 255 грн. за те, що 31.01.2019 року о 07 год. 40 хв. по вул. Севастопольська в м. Сміла, керуючи автомобілем транспортним засобом MAN TGA 18 430, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався через м. Сміла та не виконав вимог дорожнього знака 33 Рух вантажних автомобілів заборонено.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушенняправил дорожнього руху, в тому числі заст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Поліцейський в своїй діяльності зобов`язаний керуватися як вказаними законодавчими актами, так і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Умовою притягнення позивача до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, а саме порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України.

В своїй позовній заяві та в судовому засіданні позивач не заперечував та не оспорював того, що він здійснив рух керованим ним вантажним автомобілем в зоні дії дорожнього знака «Рух вантажних автомобілів заборонено».

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до вимог дорожнього знаку 3.3. ПДР України «Рух вантажних автомобілів заборонено» забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про дорожній рух" контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Оскаржувана постанова відповідачем винесена за вчинення позивачем порушення вимог дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», дії позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП кваліфіковано вірно, стягнення накладено в межах санкції вказаної норми, тому оскаржувана постанова є законною в звязку з чим підстави для її скасування відсутні.

Доводи позивача про вчинення вказаного правопорушення у зв`язку з крайньою необхідністію судом до уваги не приймаються, враховуючи наступне.

Норми ст. 17 КУпАП, визначають, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності, а ст. 18 цього Кодексу передбачає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У чинному законодавстві, інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства. Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Також, стан крайньої необхідності повинен відповідати критеріям своєчасності. Своєчасність заподіяння шкоди полягає в тому, що вона може бути заподіяна лише протягом часу, поки існує стан крайньої необхідності. Якщо ж такий стан ще не виник або, навпаки, уже минув, то заподіяння шкоди в цьому випадку (так звана «передчасна» і «спізніла» крайня необхідність), може тягнути відповідальність на загальних засадах.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Враховуючи викладене, посилання позивача на існування крайньої необхідності через поганий стан дорожнього покриття, не може беззаперечно свідчити про необхідність застосування положень ст. ст. 17, 18 КУпАП, а має відповідати фактичним обставинам справи та не викликати сумнівів щодо наявності крайньої необхідності, що повинно бути співставлено з наявними в матеріалах справи доказами, показами свідків, іншими обставинами, що зумовили крайню необхідність.

Позивачем не додано суду доказів, того що він діяв в стані крайньої необхідності.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача, в звязку з чим в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 122, 251, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 77, 241-246, 250, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Мачулка Сергія Валерійовича, третя особа, Смілянський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 31 січня 2019 року серії ДП18 № 069181, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду безпосередньо, або через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 . Відповідач: поліцейський СРПП Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Мачулка Сергій Валерійович, 20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Перемоги, 13. Третя особа: Смілянський відділ поліції ГУНП в Черкаській області, 20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Перемоги, 13.

Рішення складено 28.11.2019 року.

Суддя: