Справа № 1.380.2019.000042
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.000042
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

05 грудня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого - судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Кулик С.В.,

представника відповідача Чукли С.П.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправним і скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» (надалі - ТОВ «Люксорцентрторг», Позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дрогобицької міської ради Львівської області (надалі - Дрогобицька МР, Відповідач), в якій просило суд визнати протиправним та скасувати рішення XXXVIII сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області від 27.06.2018 № 1264 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1» в частині підпункту 1.7 пункту 1, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 , прож. м. Дрогобич, земельну ділянку площею 1000 кв. м. на АДРЕСА_1 , як учаснику АТО.

Ухвалою від 15.01.2019 вказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.02.2019 повернуто позовну заяву ТОВ «Люксорцентрторг.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 скасовано ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 про повернення позовної заяви, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою від 02.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 залишено без розгляду позовну заяву ТОВ «Люксорцентрторг» до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправним і скасування рішення.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 скасовано ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 1.380.2019.000042 та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою від 11.11.2019 прийнято адміністративну справу та продовжено розгляд такої справи в порядку загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що оскаржуване рішення є протиправним і таким, що підлягає скасуванню в частині підпунктів 1.7 пункту 1 про надання третій особі дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки таке прийняте з порушенням процедури передбаченої Регламентом Дрогобицької міської ради Львівської області, суперечать законодавству, містобудівній документації міста Дрогобич, а також порушує права та інтереси ТОВ «Люксорцентрторг». Зазначає, що земельна ділянка, щодо якої оскаржуваним рішенням надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою, знаходиться комплекс нежитлових будівель і споруд, який не належить територіальної громаді м. Дрогобича, а належить на праві власності ТОВ «Люксорцентрторг».

Позивач вказує на те, що до 2007 року нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці по АДРЕСА_1 у м . Дрогобичі належало на праві власності ВАТ «Дрогобицьке АТП-14607» (наказ регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівської області № 90 від 26.01.1996). Під час провадження в справі про банкрутство ВАТ «Дрогобицьке АТП-14607» це майно відчужене ТОВ «Торговий дім «Макфа-Л» відповідно до біржового договору від 26.04.2007 № 10-07/23 та договору купівлі - продажу комплексу нежитлових будівель і споруд, посвідченого Лаганяк Т.І., приватним нотаріусом Дрогобицького нотаріального округу 29.05.2007. В біржовому договорі зазначено, що до складу майна ВАТ «Дрогобицьке АТП-14607», зокрема, належить «територія парку, благоустрій території (проїзди, двори, промислові майданчики та аварійно - технічний виїзд з площадкою) площею 41973,0 кв.м. інв. № 413 вартістю 115796,22 гри. з ПДВ». У відповідності до договору купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель і споруд, посвідченого Лаганяк Т.І., приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу 07.06.2007 за № 507, Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Макфа-Л» відчужено зазначене нерухоме майно ТОВ «Люксорцентрторг». На підставі даного договору купівлі-продажу ТОВ «Люксорцентрторг» стало власником комплексу нежитлових будівель та споруд, у тому числі і замощення асфальтобетонне (літера І) площею 41973,0 кв.м., за адресою: Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Самбірська 3.

Позивач наголошує, що право власності ТОВ «Люксорцентрторг» на вищезгадане нерухоме майно зареєстровано у встановленому законодавством порядку, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.06.2007 № 14823916 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.05.2017 № 88109126. Також зазначає, що в договорах купівлі-продажу від 26.04.2007 та 07.06.2007 було, зокрема, зазначено, що нерухоме майно, яке було продане за цими договорами «знаходиться на земельній ділянці площею 5,2731 та, яка перебуває у користуванні продавця». Нерухоме майно, яке за договором купівлі-продажу від 07.06.2007 перейшло у власність ТОВ «Люксорцентрторг» було зареєстроване у встановленому законом порядку. Як видно із зазначених договорів, попередні власники будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 у м. Дрогобичі Львівської області, а саме ВАТ «Дрогобицьке АТП-14607» і ТОВ «Торговий дім «Макфа-Л» користувались даною земельною ділянкою на законних підставах. На думку Позивача, Дрогобицька МР прийняла рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно, що належить ТОВ «Люксорцентрторг» на праві власності і яке не може бути відокремлене від вказаної земельної ділянки. Отже, зазначений проект з землеустрою розробляється з метою формування і відведення нової земельної ділянки за рахунок земельної ділянки, на якій знаходяться будинки і споруди, у тому числі і замощення асфальтобетонне площею 41973 кв.м., що належать ТОВ «Люксорцентрторг».

Позивач вважає, що за таких умов, оскаржуване рішення Дрогобицької МР порушує права Товариства як власника нерухомого майна. Також зазначає, що ТОВ «Люксорцентрторг» заінтересоване в отриманні в оренду земельної ділянки по вулиці Самбірський, 3, у м. Дрогобичі для обслуговування власного нерухомого майна, що на ній знаходиться, для чого звернулось до Дрогобицької МР із відповідною заявою від 28.12.2017 № 1, від розгляду якої Дрогобицька міська ради Львівської області ухиляється. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.09.2018 у справі № 813/2619/18, що набрало законної сили визнано протиправною бездіяльність Дрогобицької МР щодо не розгляду заяви ТОВ «Люксорцентрторг» від 28.12.2017 №1 про передачу в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 4,979 га. кадастровий номер :01:011:0170 та зобов`язано Дрогобицьку МР розглянути заяву ТОВ «Люксорцентрторг» від 28.12.2017 № 1 про передачу в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 4,979 га. кадастровий номер :01:011:0170. На виконання вищезгаданого рішення Львівським окружним адміністративним судом 02.11.2018 у справі № 813/2619/18 видано виконавчий лист, а ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі № 813/2619/18 у виконавчому листі виправлено описку. Станом на 27.12.2018 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.09.2018 у справі № 813/2619/18 не виконано, заява ТОВ «Люксорцентрторг» від 28.12.2017 № 1 про передачу в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 4,979 га. кадастровий номер :01:011:0170 не розглянута. Таким чином, Відповідач ухиляється від надання в оренду ТОВ «Люксорцентрторг» земельної ділянки для користування з метою, яка відповідає Генеральному плану м. Дрогобич та водночас оскаржуваним Рішенням № 1264 надає дозвіл сторонній фізичній особі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою, яка суперечить Генеральному плану м. Дрогобич, чим порушуються права ТОВ «Люксорцентрторг» на отримання в оренду земельної ділянки для обслуговування власного нерухомого майна, що на ній знаходиться.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (арк. справи 75-78, том 2), в якому просив відмовити у задоволенні позову ТОВ «Люксорцентрторг» повністю (арк. справи 75-78 том 2). Стверджує, що жодної норми чинного законодавства при прийнятті рішень про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вул. Самбірська, 3 не порушено так як такі прийнято з суворим дотриманням норм Земельного кодексу України, відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Регламенту Дрогобицької міської ради. Вважає, що Позивачем не надано жодного доказу того, що саме на земельних ділянка наданих третім особам знаходиться майно, яке б належало ТОВ «Люксорцентрторг». Більше того, як вбачається з матеріалів детального плану, який був розроблений саме по вул. Самбірська ,3 для надання земельних ділянок учасникам АТО, зокрема третім особам, вбачається, що на земельних ділянках відсутнє будь-яке нерухоме майно, яке б належало ТОВ «Люксорцентрторг». На думку Відповідача, посилання Позивача на наявність нерухомого майна - асфальтобетонного замощення на земельних ділянках за адресою Самбірська 3 є не обґрунтованим та не підтверджується жодним документом.

18.11.2019 від Позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (арк. справи 72-74, том 2). Просить закрити провадження у справі у зв`язку із тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства; повернути ТОВ «Люксорцентрторг» з Державного бюджету України судовий збір у вигляді сплати судового збору, сплаченого за подання позовної заяви; здійснити розподіл судових витрат, понесених ТОВ «Люксорцентрторг» у вигляді сплати судового збору за подання апеляційних скарг згідно з квитанції від 18.02.2019 № 93624 в сумі 1921,00 грн. та квитанції від 09.09.2019 № 72917 в сумі 1921,00 грн. - повернути його з Державного бюджету України. Одночасно просить суд здійснювати розгляд справи та цього клопотання в судовому засіданні без участі представника ТОВ «Люксорцентрторг».

Представник відповідача в підготовчому засіданні не заперечив щодо клопотання Позивача про закриття провадження у справі.

При вирішенні заяви позивача про закриття провадження у справі, суд виходив з такого.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Термін «публічно-правовий спір», відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України, означає спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справи адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати у зв`язку з чим виник спір та на захист яких прав особа звернулася до суду.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення XXXVIII сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області від 27.06.2018 № 1264 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1» в частині підпункту 1.7 пункту 1, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 , прож. м. Дрогобич, земельну ділянку площею 1000 кв. м. на вул АДРЕСА_1 , як учаснику АТО.

Суд встановив, що ВАТ «Дрогобицьке АТП-14607» за адресою м. Дрогобич вул. Самбірська, 3 відчужило комплекс будівель та споруд ТОВ «Торговий дім «Макфа-Л» відповідно до біржового договору від 26.04.2007 № 10-07/23 та договору купівлі - продажу комплексу нежитлових будівель і споруд, посвідченого Лаганяк Т.І., приватним нотаріусом Дрогобицького нотаріального округу 29.05.2007.

У біржовому договорі зазначено, що до складу майна ВАТ «Дрогобицьке АТП-14607», зокрема, належить «територія парку, благоустрій території (проїзди, двори, промислові майданчики та аварійно - технічний виїзд з площадкою) площею 41973,0 кв.м. інв. № 413 вартістю 115796,22 грн. з ПДВ».

Відповідно до договору купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель і споруд, посвідченого Лаганяк Т.І., приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу 07.06.2007 за № 507, ТОВ «Торговий дім «Макфа-Л» відчужено зазначене нерухоме майно ТОВ «Люксорцентрторг».

Рішенням XXXVIII сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області від 27.06.2018 № 1264 «Про надання дозволу на розроблення землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 , який проживає в м. Дрогобич, площею по 1000 кв.м ., як учаснику АТО (підпункт 1.7 пункту 1 оскаржуваного Рішення).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.09.2018 у справі № 813/2619/18, що набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність Дрогобицької МР щодо не розгляду заяви ТОВ «Люксорцентрторг» від 28.12.2017 №1 про передачу в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 4,979 га. кадастровий номер :01:011:0170 та зобов`язано Дрогобицьку МР розглянути заяву ТОВ «Люксорцентрторг» від 28.12.2017 № 1 про передачу в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 4,979 га. кадастровий номер :01:011:0170.

Суд зазначає, що спірним рішення XXXVIII сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області від 27.06.2018 №1264 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 » Відповідач надав дозвіл на розробку проектів відведення земельних ділянок конкретно визначеним фізичним особам, а отже владні управлінські функції Відповідач здійснював приймаючи спірне рішення у відносинах з особами, яким надав дозвіл на виготовлення проектів відведення земельних відносин.

Таким чином Позивач не є учасником вказаних правовідносин, які склалися між Відповідачем та третіми особами. Оскаржуване рішення щодо Позивача Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не приймав.

Крім того, Позивач є користувачем земельної ділянки, щодо частини якої Відповідачем прийнято рішення про надання третім особам дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Відтак, спірним рішенням Відповідача можуть порушуватися права Позивача на земельну ділянку, яка перебуває у його користуванні і на якій розташовані об`єкти нерухомого майна, на яку Позивач бажає оформити право оренди, з приводу чого звертався у грудні 2017 року до Відповідача.

Суд звертає увагу на те, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 2а-8868/11/2670 встановивши, що виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача з рішеннями міськради про передання третій особі земельних ділянок, оскільки на них розміщено споруди, які належать позивачу, а він не давав добровільної відмови від права користування ними, зробила висновок: є невирішений спір про право на земельну ділянку, що унеможливлює його розгляд за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд не може встановити (визнавати) належність права власності (постійного користування) на земельну ділянку.

Незважаючи на те, що оспорювані рішення міськради ще не було реалізовано (не укладено договори оренди з третьою особою), Велика Палата Верховного Суду вирішила, що спір є приватноправовим, оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом порушеного права користування земельною ділянкою позивача.

Отже, спір про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо прав на землю має бути вирішено в загальному чи господарському суді, якщо оскаржуване рішення має ненормативний характер і вичерпує свою дію після його реалізації (на виконання рішення укладено договір оренди, купівлі-продажу тощо), а особа набула права на земельну ділянку на підставі оскаржуваного рішення (або якщо оскаржуване рішення ще не реалізовано, однак уже порушує право позивача на землю).

Судом при розгляді справи встановлено, що виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою Позивача з правомірністю розпорядження органом місцевого самоврядування земельною ділянкою, оскільки Позивач вважає, що земельна ділянка, стосовно якої Відповідач прийняв рішення, перебуває в його постійному користуванні.

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що на спірній земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомості, які раніше входили до складу комплексу будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Отже, у цій справі існує невирішений спір про право на земельну ділянку, що виключає можливість його розгляду за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності (постійного користування) на земельну ділянку.

Відтак, якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 29.05.2018 у справі № 495/5913/14-а, від 03.07.2018 у справі № 753/15528/16, від 13.06.2018 у справі № 307/2765/15-ц, від 05.06.2018 у справі № 826/13628/16, від 11.09.2018 у справі № 910/21404/17.

Відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За правилами пункту 6 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та встановлених фактичних обставин справи з приводу порушеного права Позивача на земельну ділянку, яка перебуває у його користуванні, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у аналогічних категоріях справ, суд дійшов висновку, що таку справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки її розгляд належить до юрисдикції господарського суду в порядку визначеному ГПК України.

За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства суд закриває провадження у справі.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частина 2 статті 239 КАС України).

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд згідно з частиною 1 статті 239 КАС України повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Зважаючи на характер спірних правовідносин та склад учасників справи, суд приходить до висновку, що такий спір є приватно правовим, не містить ознак публічно-правового спору, тому не може бути розглянутий в порядку адміністративного судочинства, а підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

У відповідності до частини 2 статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається позивачу у разі закриття провадження у справі.

Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 1921,00 грн. Таким чином, з державного бюджету на користь Позивача необхідно повернути судовий збір в розмірі 1921,00 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення №12 від 01.01.2019.

Щодо клопотання Позивача в частині здійснити розподіл судових витрат, понесених ТОВ «Люксорцентрторг» у вигляді сплати судового збору за подання апеляційних скарг згідно з квитанції від 18.02.2019 № 93624 в сумі 1921,00 грн. та квитанції від 09.09.2019 № 72917 в сумі 1921,00 грн. - повернути його з державного бюджету України, суд зазначає таке.

Як видно з матеріалів справи, судовий збір за подання апеляційних скарг згідно з квитанції про сплату №93624 від 18.02.2019 в сумі 1921,00 грн. (арк. справи 153, том 1) та квитанції про сплату №72917 від 09.09.2019 в сумі 1921,00 грн. (арк. справи 31, том 2), який просить повернути Позивач, сплачений на рахунки Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Таким чином, клопотання Позивача в частині повернення з державного бюджету України, понесених ТОВ «Люксорцентрторг» судових витрат у вигляді сплати судового збору за подання апеляційних скарг згідно з квитанції від 18.02.2019 № 93624 в сумі 1921,00 грн. та квитанції від 09.09.2019 № 72917 в сумі 1921,00 грн., не підлягає задоволенню, оскільки вказана сума судового збору сплачена не на рахунки Львівського окружного адміністративного суду і немає доказів його надходження до державного бюджету України.

При цьому, суд звертає увагу Позивачу на те, що питання повернення судового збору може бути вирішено розпорядником грошових коштів, тобто Восьмим апеляційним адміністративним судом.

Керуючись статтями 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» про закриття провадження у справі - задовольнити частково.

Закрити провадження у справі № 1.380.2019.000042 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправним і скасування рішення.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною вимогою не допускається.

Роз`яснити позивачу, що спір підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку господарського судочинства.

Повернути з державного бюджету Товариству з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» (місцезнаходження: 79022, м. Львів, вул. Городоцька, 170, ) сплачений судовий збір за подання цього позову в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали з урахуванням п.п. 15.5 п. 5 розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст ухвали складений 10.12.2019.

Суддя Мричко Н.І.