Справа № 500/2184/19
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2184/19

02 грудня 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Заблоцька І.І.

представника позивача Джус О.В.

представника відповідача Смик А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просила зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.04.1981 року по 13.09.1982 року в Київському комбінаті громадського харчування м.Полтава та з 14.09.1982 року по 15.11.1984 року в ресторані "Київ", згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 05.05.1981 року та призначити пенсію за віком з дати звернення 16.09.2019 згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позов обґрунтований тим, що відповідач не призначив позивачу пенсію за віком, посилаючись на те, що трудова книжка неналежним чином завірена, а саме, на титульній сторінці відсутня печатка. Також, відповідачем, на думку позивача, неправомірно не зараховано до страхового стажу період роботи з 01.04.1981 по 13.09.1982 в Київському комбінаті громадського харчування м.Полтава та з 14.09.1982 по 15.11.1984 в ресторані "Київ" через відсутність інформації, про що свідчить архівна довідка. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують її право на пенсію, що і стало підставою звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.10.20119 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 10 днів з моменту вручення даної ухвали. У вказаний судом строк позивач усунула недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання в даній справі призначено на 18.11.2019 о 10:00 грн. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

У строк, встановлений судом, представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив наступне. Трудова книжка, на титульній сторінці якої відсутня печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка не може бути підставою для підтвердження страхового стажу при призначенні пенсії. Періоди роботи з 01.04.1981 по 13.09.1982 в Київському комбінат громадського харчування м.Полтави та з 14.09.1982 по 15.111984 в Ресторані "Київ" не можуть бути враховані до страхового стажу, оскільки в архівних документах ліквідованого підприємства "Київський комбінат громадського харчування (столова №201)" відсутня інформація, що підтверджує вищевказаний період роботи, про що свідчать архівна довідка, видана Київською районною радою №04.1-1-20/1080 від 20.12.2017. Згідно поданих довідок, до страхового стажу можуть бути враховані періоди роботи з 01.09.1978 по 28.02.1981, з 15.04.1981 по 15.06.1981, з 15.09.1981 по 15.12.1981, з 28.06.1985 по 13.10.1995, що становить 13 років 02 місяці 18 днів, що не достатньо для призначення пенсії за віком у відповідності до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Враховуючи наведене, у задоволенні позову просив відмовити повністю.

18.11.2019 розгляд даної справи відкладено до 02.12.2019 о 12:00 год. у зв`язку із перебуванням головуючої судді у відпустці.

Представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила наступне. Вважає, що відповідач підійшов формально ди вирішення питання, оскільки ним не було достатньо опрацьовано чинне законодавство України. Зазначила, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з тим, що в трудовій книжці не проставлена печатка на першій сторінці та відсутні архівні документи, які підтверджують страховий стаж, однак відповідальність за ведення трудових книжок та передачу документів в архів покладається виключно на підприємство.

Представник відповідача також подав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивач 02.12.2019 в судове засідання не прибула, подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд даної справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивача у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю з мотивів, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позову повністю з мотивів, наведених у відзиві на адміністративний позов, письмових запереченнях.

Судом встановлено, що 16.09.2019 позивач звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просила призначити їй пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 24.09.2019 №693/Б-11 позивача повідомлено про те, що у неї відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за віком.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 (далі Інструкція № 58), заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

При цьому, доказів визнання недостовірних записів у трудовій книжці позивача щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано.

Суд зазначає, що позивач не може нести негативні наслідки у зв`язку із неправильним заповненням роботодавцем першої сторінки трудової книжки.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018.

Також, відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Крім цього, суд зазначає, що на момент звернення ОСОБА_1 . 16.09.2019 щодо призначення пенсії за віком, відповідачем не могли бути враховані додані до матеріалів даної адміністративної справи архівні довідки від 09.10.2019 №08.5-09/103 Виконавчого комітету Полтавської міської ради, від 18.10.2019 №04.1-20/892 Виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради, довідку від 07.10.2019 №316/01-10/15 Державного вищого навчального закладу "Рівненський коледж економіки та бізнесу", оскільки вказані довідки не надавались відповідачу при зверненні, так як датовані пізнішою датою, ніж звернення позивача до відповідача про призначення пенсії.

Згідно пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління за місцем проживання (реєстрації).

Згідно пункту 4.1 розділу IV Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи і відповідною заявою (додаток 3).

Отже, форму заяви про призначення/перерахунок пенсії затверджено Додатком 3 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (пункт 4.1 розділу ІV).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що для призначення пенсії особа повинна подати до органу Пенсійного фонду заяву саме встановленої Порядком форми, що слугуватиме підставою для вчинення уповноваженим органом Пенсійного фонду дій, спрямованих на призначення пенсії.

Оскільки заява позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах була подана до управління з порушенням Порядку №22-1, вона була розглянута як звернення громадян. З цього ж приводу, рішення про відмову в призначенні пенсії управління не приймалось, в той час як відповідачем направлено на адресу позивача лист від 24.09.2019 №693/Б-11.

В той же час, Пенсійний фонд України як орган державної влади, в силу вимог частини другої статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, судом встановлено, що позивач із заявою про призначення пенсії встановленої форми до органу Пенсійного фонду не звертався. Відтак, таку заяву позивача розглянуто відповідачем на підставі Закону України «Про звернення громадян».

Отже, позивачем не дотримано встановленого порядку звернення про призначення пенсії, у зв`язку із поданням до органу Пенсійного фонду заяви невстановленого зразка про призначення пенсії, а відтак територіальний орган ПФУ не мав підстав для вчинення дій спрямованих на призначення пенсії.

Рішення по суті щодо призначення чи відмови в призначенні пенсії позивачу відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідачем не приймалося, з огляду на що, на думку суду, розгляд питання щодо можливості призначення пенсії позивачу на умовах та з підстав ним обумовлених, в рамках даної справи, є передчасним.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. Оскільки суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, сплачений судовий збір не підлягає до відшкодування.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 грудня 2019 року.

Головуюча суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.