Справа № П/811/1002/16
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2019 року

Київ

справа №П/811/1002/16

адміністративне провадження №К/9901/16166/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами справу

за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Притули К.М., суддів Дегтярьової С.В., Момонт Г.М., та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року, постановлену в складі колегії суддів: головуючого Шлай А.В., суддів Прокопчук Т.С., Чабаненко С.В.,

У С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Національного банку України, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просив:

- стягнути на його користь з Національного банку України середній заробіток з 05 березня 2015 року по 11 липня 2016 року за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 79812,64 грн;

- стягнути на його користь з Національного банку України 25000 грн на відшкодування моральної шкоди.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що 05 березня 2015 року він звільнений з роботи на підставі наказу відповідача від 04 березня 2015 року №1405-к згідно з пунктом першим частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року в справі №П/811/3113/15, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року, стягнуто на його користь з Національного банку України невиплачену заробітну плату в сумі 17038,12 грн та невиплачену частину вихідної допомоги в сумі 3728,16 грн за період з грудня 2014 року по 05 березня 2015 року, а також моральну шкоду в розмірі 15000 грн. При цьому позивач зазначає, що Національний банк України провів належні йому виплати лише 11 липня 2016 року. За розрахунком позивача до стягнення підлягає сума в розмірі 79812,64 грн (за 334 робочих дня), яку він, посилаючись на приписи статей 116, 117, 233 КЗпП України, просить стягнути на свою користь разом з моральною шкодою в розмірі 25000 грн, завданою такими діями відповідача.

ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

3. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

4. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року - без змін.

5. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, зважаючи на відсутність в діях Національного банку України ознак протиправності при здійсненні розрахунку з позивачем за судовим рішенням.

ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись із постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року, посилаючись на порушення судами норм права, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

7. Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, ухваленими з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник указує на те, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності вини відповідача у затримці виплати заробітної плати при його звільненні є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи.

IV. Позиція інших учасників справи

8. Відповідачем заперечення (відзив) на касаційну скаргу не подано.

V. Рух справи у суді касаційної інстанції

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

10. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено у новій редакції.

11. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

12. Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

13. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 лютого 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.

14. За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06 червня 2019 року касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду: Кашпур О.В. (судді-доповідачу, головуючому судді), Радишевській О.Р., Уханенку С.А., яку ухвалою від 13 червня 2019 року прийнято до провадження.

15. Ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами на 06 грудня 2019 року.

VI. Стислий виклад обставин справи, установлених судами першої та апеляційної інстанцій

16. Наказом директора Департаменту персоналу Національного банку України від 04 березня 2015 року №1405-к ОСОБА_1 звільнено з роботи інкасатора відділу перевезення цінностей та організації інкасації Управління Національного банку України в Луганський області з 05 березня 2015 року на підставі пункту першого частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників.

17. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року в справі №П/811/3113/15, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року, стягнуто з Національного банку України на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в сумі 17038,12 грн та частину вихідної допомоги в сумі 3728,16 грн, а також 15000 грн на відшкодування моральної шкоди.

18. 24 лютого 2016 року директором Департаменту персоналу Національного банку України видано наказ №1031-к про здійснення виплат ОСОБА_1 на підставі зазначених судових рішень в справі №П/811/3113/15.

19. 24 червня 2016 року позивачем на адресу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подана заява про відкриття виконавчого провадження та направлений виконавчий лист у справі №П/811/3113/15, виданий 20 квітня 2016 року, за яким головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постановою від 05 липня 2016 року відкрив виконавче провадження №51569061, копія якої 06 липня 2016 року за вих. №20.1-392/14 направлена на адресу боржника - Національного банку України для самостійного виконання у строк до семи днів з дня винесення постанови.

20. 11 липня 2016 року Національним банком України було здійснено перерахування коштів на суму 28647,90 грн з урахуванням обов`язкових податків та зборів на зазначений позивачем картковий рахунок.

21. ОСОБА_1 уважає, що відповідач, порушуючи приписи статей 116, 117 КЗпП України, невчасно провів з ним повний розрахунок, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

VІІ. Джерела права й акти їхнього застосування

22. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

23. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

24. Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

25. Статтею 117 КЗпП України встановлена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, відповідно до якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

VІІІ. Позиція Верховного Суду

26. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом директора Департаменту персоналу Національного банку України від 04 березня 2015 року №1405-к ОСОБА_1 звільнено з роботи з 05 березня 2015 року.

27. Кіровоградський окружний адміністративний суд постановою від 11 грудня 2015 року в справі №П/811/3113/15, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року, стягнув з Національного банку України на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в сумі 17038,12 грн та частину вихідної допомоги в сумі 3728,16 грн, а також 15000 грн на відшкодування моральної шкоди.

28. Повний розрахунок та виплату належних позивачеві сум, стягнутих за вказаними судовими рішеннями, відповідач провів лише 11 липня 2016 року.

29. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значущі обставини, як виплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

30. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

31. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

32. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

33. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору (частина друга статті 117 КЗпП України).

34. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

35. Отже, у разі непроведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

36. До подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 04 квітня 2018 року в справі №524/1714/16-а, від 11 червня 2019 року в справі №524/8023/16-а, від 08 жовтня 2019 року в справі №524/9217/15-а і на час касаційного розгляду справи №П/811/1002/16 від такого правового висновку відступлено не було.

37. Беручи до уваги викладене, Верховний Суд уважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність вини відповідача, як передумови покладення на нього відповідальності, встановленої статтею 117 КЗпП України, ґрунтуються на помилковому тлумаченні положень законодавства.

38. Отже, Верховний Суд дійшов висновку про те, що, у зв`язку з несвоєчасним розрахунком при звільненні, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виходячи з кількості робочих днів протягом періоду такої затримки.

39. Питання, пов`язані зі здійсненням виплати працівникові його середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, регулюються КЗпП України та Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

40. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

41. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

42. Згідно з частиною другою статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

43. З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги межі касаційного перегляду, визначені у статті 341 КАС України, та ураховуючи необхідність розрахунку розміру середнього заробітку і визначення часу затримки розрахунку при звільненні, а також вирішення позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди, Верховний Суд дійшов висновку про скасування рішень судів попередніх інстанцій у цій справі та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

IХ. Судові витрати

44. Судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року в справі №П/811/1002/16 скасувати.

3. Направити справу №П/811/1002/16 на новий розгляд до Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О. В. Кашпур

Судді: О. Р. Радишевська

С. А. Уханенко