Справа № 200/10173/19-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 р. Справа№200/10173/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шинкарьової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача в не нарахуванні та не сплаті на користь ОСОБА_1 індексації щомісячних страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року по дату ухвалення рішення суду, та компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року по день її стягнення;

- зобов`язати відповідача нарахувати і сплатити на користь ОСОБА_1 індексацію щомісячних страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року по дату ухвалення рішення суду, та компенсацію втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року по день її стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в фонді соціального страхування з 01 квітня 2001 року по теперішній час, як особа яка має зареєстрований страховий випадок-отриману травму на виробництві, про що складені відповідні акти форми Н-1 та Н-5.

З 21 травня 2007 року за висновком МСЕК первинно і безстроково встановлено 30% стійкої втрати профпрацездатності.

15 липня 2019 року позивач звернувся з заявою до відповідача в якій просив повідомити чи нараховувалась та виплачувалась індексація щомісячних страхових виплат за весь час перебування на обліку в фонді соціального страхування.

Листом від 31 липня 2019 №Г-01-04/19-373 Фонд соціального страхування повідомив про те, що до 11 жовтня 2017 року фонд соціального страхування здійснював індексацію страхових виплат згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 та оскільки вона з 01 січня 2001 року по 04 листопада 2008 року працювала у ТОВ ВФ «Гідрозалізобетон», а інформацію про звільнення або зміну місця працевлаштування вона не надавала, тому у відділення не було законних підстав для проведення індексації страхових виплат.

Позивач вважає, що відповідачем порушено його право отримувати за своїм місцем проживання індексацію щомісячної страхової виплати у зв`язку зі знецінення доходів, відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію грошових доходів населення" від 17.07.2003 № 1078, а також право на компенсацію втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків їх виплати, в зв`язку з несвоєчасністю виплати сум індексації.

07 березня 2019 року через відділ документообігу та архівної роботи суду, відповідачем надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти заявлених вимог ОСОБА_1 . В обґрунтування заперечень зазначив, що позивач жодного разу не повідомляв органи Фонду про зміни у стані свого працевлаштування, звільнення та інше, що свідчить про невиконання потерпілим обов`язків, передбачених Законом України № 1105-XIV від 23 вересня 1999 року.

При цьому, зазначає, що абзац 5 п. 10 Порядку індексації (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, до 15.09.2015 року) встановлює черговість проведення індексації доходів громадян, а саме: працюючому потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в першу чергу індексується сума оплати праці. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань на підставі поданої інформації здійснюють перерахунок сум індексації щомісячної грошової суми, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, тобто Фонд проводить працюючому потерпілому індексацію доходу у другу чергу. Якщо потерпілий на виробництві не працює, у першу чергу має проводитись індексація щомісячної страхової виплати. Загальний дохід, який підлягає індексації, не повинен перевищувати прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Окрім того, зазначив, що відповідно до ст. 44 Закону № 1105-ХІV (у редакції, чинній на момент взяття на облік потерпілого) застраховані особи мають ст. 44 Закону № 1105-ХІV не тільки права, а й певні обов`язки перед Фондом, у тому числі "застрахована особа зобов`язана своєчасно повідомляти робочий орган виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків про обставини, що призводять до зміни розміру матеріального забезпечення, складу соціальних послуг та порядку їх надання". Індексацію страхових виплат не було проведено потерпілій не з вини Фонду, а через бездіяльність самого позивача, яка більш ніж 10 років не надавав до Фонду документально підтвердженої інформації, необхідної для реалізації свого права на проведення індексації щомісячної страхової виплати.

Між іншим зазначив, що у зв`язку із змінами до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року, з 01 жовтня 2017 року суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування індексації не підлягають.

На підставі зазначеного, просив суд відмовити позивачу у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії призначено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.04.2019 року.

02 жовтня 2019 року через відділ документообігу та архівної роботи суду позивачем надано відповідь на відзив, в обґрунтування якої зазначено, що законом не встановлено його обов`язку надавати органу, який зобов`язаний провадити індексацію страхових виплат (фонду соціального страхування): довідки про дохід (заробітну плату, пенсію, допомогу по безробіттю) тому, що ці обов`язки повинні виконувати інші особи. Отримати інформацію про розмір його заробітної плати за час роботи на підприємстві, відповідач мав і має право ознайомившись з даними персоніфікованого обліку (форма ОК-5) звернувшись до реєстру застрахованих осіб, а також, якщо це необхідно, до фіскальних органів, або до підприємства, яке розташоване на підконтрольній території. Це право відповідача випливає з Положення про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24 січня 2017 року № 5. Разом з цим, позивач зазначає, що відповідачем не надано доказів того, що ним запитувались відомості в Пенсійному фонді.

На підставі зазначеного, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 05 листопада 2019 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 200/9461/19-а та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження в межах строків, визначених КАС України для розгляду справи.

Частиною 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши доводи, викладені в адміністративному позові, відзиві, поясненнях, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є громадянкою України (паспорт серії НОМЕР_1 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ). (а.с. 15-17)

Фамілія позивача з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 була змінена на підставі свідоцтва про брак НОМЕР_3.

Актом (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії) форми Н-1, що стався від 03 грудня 1973 року № 23 о 17 годині 40 хвилин на Донецькій ЗМК «Укрстальконструкції», встановлений факт нещасного випадку з ОСОБА_2 пов`язаний з виробництвом. (а.с. 22-23)

Як вбачається з Довідки МСЕК (серія ДОН-04 №041052) від 21 травня 2007 року позивачу безстроково встановлено 30% ступені втрати професійної працездатності. (а.с. 25-26)

15 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до відповідача про виплату раніше призначеної страхової виплати за період, в якому не проведено платежі відділенням виконавчої дирекції Фонду та заявою про тимчасове продовження раніше призначеної страхової виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (професійним захворюванням).

Листом від 31 липня 2019 року управління Виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області Фонду соціального страхування України повідомило позивача про те, що 01 квітня 2001 року по теперішній час позивач знаходиться на обліку у Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. До 11 жовтня 2017 року, Фонд соціального страхування здійснював індексацію страхових виплат згідно Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Також, у листі зазначено, що у відповідності з пунктом 4 Порядку №1078 у разі, коли особа працює та отримує інший грошовий дохід, в першу чергу індексується заробітна плата. Додатково зазначено, що враховуючи зміни, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" до статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", в подальшому індексація буде здійснюватися відповідно до частини 15 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" одночасно з проведенням перерахунку щомісячної страхової виплати відповідно до частини 2 статті 37 вищезазначеного закону. При цьому, з 01 березня 2018 року відділенням здійснено перерахунок щомісячних страхових виплат.

Постановою від 06 липня 2001 року №275 про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати по страховій справі продовжено потерпілій позивачу, раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 55,25 грн. Виплати провадити з 01 квітня 2001 року безстроково.

Постановою від 01 квітня 2003 року №277 про призначення перерахованої страхової виплати встановлено позивачу щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності , що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 117,45 грн. із розрахунку щомісячної страхової виплати середньо місячна заробітна плата = 277,63 грн. Прийнята до розрахунку = 391,49 грн. Нова щомісячна сума = 117,45 грн. платежі проводились з 01 березня 2003 року до 30 травня 2003 року.

Постановою від 30 липня 2010 року № 0503/275/2 призначено потерпілій ОСОБА_1 номер справи 275 розраховану суму індексації щомісячної страхової виплати (з урахуванням виплат на необхідний догляд за нею) за квітень 2010 року, травень 2010 року, червень 2010 року, в розмірі 16,26 грн.

Постановою від 30 серпня 2010 року № 0503/275/3 призначено потерпілій ОСОБА_1 номер справи 275 розраховану суму індексації щомісячної страхової виплати (з урахуванням виплат на необхідний догляд за нею) за липень 2010 року в розмірі 5,42 грн.

Постановою від 27 вересня 2010 року № 0503/275/4 призначено потерпілій ОСОБА_1 номер справи 275 розраховану суму індексації щомісячної страхової виплати (з урахуванням виплат на необхідний догляд за нею) за серпень, вересень 2010 року в розмірі 10,84 грн.

Постановою від 22 жовтня 2010 року № 0503/275/5 призначено потерпілій ОСОБА_1 номер справи 275 розраховану суму індексації щомісячної страхової виплати (з урахуванням виплат на необхідний догляд за нею) за жовтень 2010 року в розмірі 8,27 грн.

Постановою від 29 листопада 2010 року № 0503/275/6 призначено потерпілій ОСОБА_1 номер справи 275 розраховану суму індексації щомісячної страхової виплати (з урахуванням виплат на необхідний догляд за нею) за жовтень, листопад 2010 року в розмірі 12,83 грн.

Постановою від 31 січня 2011 року № 0503/275/7 призначено потерпілій ОСОБА_1 номер справи 275 розраховану суму індексації щомісячної страхової виплати (з урахуванням виплат на необхідний догляд за нею) за грудень 2010, січень 2011 року в розмірі 31,36 грн.

Відповідно до заяви від 31 травня 2017 року позивач просить Голову комісії з припинення, заступнику начальника Відділення виконавчої дирекції ФССНВВ та ПЗ України у місті Бахмут Донецької області Солод Т.П. проводити індексацію щомісячної страхової виплати. У разі працевлаштуванням позивач зобов`язалась повідомити відділення Фонду в 5-денний термін. У випаду переплати сум не заперечує проти утримання сум переплати у розмірі 20 % щомісячно до повного погашення.

Постановою від 02 червня 2017 року № 0503/275/20 призначено потерпілій ОСОБА_1 номер справи 275 розраховану суму індексації щомісячної страхової виплати (з урахуванням виплат на необхідний догляд за нею) за червень, липень, серпень вересень, жовтень, листопад, грудня 2015 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень вересень, жовтень, листопад, грудня 2016 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2017 року, червень, липень, серпень вересень, жовтень, листопад, грудня 2014 року, січень, лютий, березень, квітень, травень 2015 року в розмірі 3086 грн., розраховану суму фіксованої індексації за вересень, жовтень, листопад, грудня 2015 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень вересень, жовтень, листопад, грудня 2016 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2017 року в розмірі 7272,66 грн.

Отже, спір виник з приводу не нарахування позивачу індексації щомісячної страхової виплати після її призначення та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Стосовно строку звернення з цим позовом суд зазначає, що, відповідно до приписів ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач зазначив, що про порушення свого права, а саме, що Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не проводилось нарахування суми індексації, тому вважає, що порушення його прав має тривалий характер.

Відповідно до ч. 7 ст. 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 03 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України Про оплату праці.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк звернення з цим адміністративним позовом, через що справа підлягає розгляду по суті позовних вимог.

Щодо обов`язку відповідача здійснювати індексацію страхових виплат суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Так, у ст. 1 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 р. № 16/98-ВР (далі Основи законодавства) встановлено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 Основ законодавства залежно від страхового випадку є такі види загальнообов`язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України.

Відносини, що виникають за зазначеними у ч. 1 цієї статті видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до Основ законодавства.

За пенсійним страхуванням згідно зі ст. 25 Основ законодавства надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім передбачених п. 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.

Згідно з п. 4 вказаної вище статті за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров`я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним своїх трудових обов`язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв`язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до Закону "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" № 1105-14 від 23 серпня 1999 року (далі-Закон ) всі страхові виплати, починаючи з 01 квітня 2001 року виплачуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України.

Відповідно до ст. 28 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі Закон №1105-ХIV) передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які згідно із Законом Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Згідно до вимог ст.ст. 21,28,30,34,35,40 Закону №1105-ХIV передбачено право на отримання потерпілим страхових виплат настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Індексація щомісячних страхових виплат здійснюється згідно із Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року № 1282-ХII (далі Закон № 1282-ХII) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року ( надалі - Порядок №1078).

Статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" передбачено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 вказаного Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ (далі Закон № 1282-ХІІ) передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року місяця опублікуванням Закону України від 06 лютого 2003 року № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Статтею 5 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення (п.10), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 ( із змінами та доповненнями, внесеними постановами Кабміну України від 17 травня 2006 року № 690, від 11 липня 2007 року № 913 та від 12 березня 2008 року № 170) на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що працюючому потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в першу чергу індексується сума оплати праці. Підприємства, установи та організації зобов`язані у двотижневий строк після проведення індексації оплати праці подавати відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань інформацію про розмір оплати праці працюючого потерпілого, проіндексовану її суму та суму індексації. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань на підставі поданої інформації здійснюють перерахунок сум індексації щомісячної грошової суми, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Пунктом 5 Порядку № 1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції під час визначення розміру підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією враховується рівень такого підвищення .

У разі, якщо потерпілий, що працював, звільнився, то базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації страхової виплати вважається місяць її останнього підвищення.

У випадку, якщо особа надала інформацію відділення виконавчої дирекції Фонду про своє звільнення з роботи з запізненням, то базовим місяцем для проведення індексації буде місяць звернення потерпілого до відділення.

Відповідно до запису у трудовій книжці ОСОБА_1 , наданої позивачем до суду, остання працювала з 01 липня 2001 року по 04 листопада 2008 року.

При цьому суд зазначає, що як було зазначено вище, підприємства, установи та організації зобов`язані у двотижневий строк після проведення індексації оплати праці подавати відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань інформацію про розмір оплати праці працюючого потерпілого, проіндексовану її суму та суму індексації. В свою чергу, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань на підставі поданої інформації здійснюють перерахунок сум індексації щомісячної грошової суми, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку.

Приписами частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що підприємством, на якому працював позивач, надавалась відповідна інформація до Фонду про розмір оплати праці працюючого потерпілого, проіндексовану її суму та суму індексації, а Фонд в свою чергу не прийняв цю інформацію до розгляду, то суд позбавлений можливості встановити порушення прав позивача в недоотриманій сумі індексації страхових виплат у період з з 01 липня 2001 року по 04 листопада 2008 року.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" застраховані особи зобов`язані своєчасно повідомляти страхувальника та страховика про обставини, що впливають на умови або зміни розміру матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Доводи позивача про те, що він звертався до відповідача після звільнення з роботи та повідомив останнього про стан не працевлаштування, не підтверджені жодним доказом.

Разом з цим, суд зазначає, що статтею 44 Закону № 1105-ХІV, на час виникнення спірних правовідносин, передбачені обов`язки застрахованої особи, а саме своєчасно повідомляти робочий орган виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків про обставини, що призводять до зміни розміру матеріального забезпечення, складу соціальних послуг та порядку їх надання (зміни стану непрацездатності, складу сім`ї, звільнення з роботи, працевлаштування, виїзд за межі держави тощо).

При цьому, суд не приймає доводи відповідача щодо неналежного виконання позивачем своїх обов`язків, а саме не надання Фонду документально підтвердженої інформації про звільнення або зміну місця працевлаштування, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 15 ст. 42 Закону № 1105-XIV індексація суми страхової виплати проводиться відповідно до частини другої статті 37 цього Закону, якою передбачено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Крім того, згідно зі ст. 8 Закону № 1282-ХІІ перегляд розмірів державних соціальних гарантій та гарантій оплати праці відповідно до умов, визначених цим Законом, здійснюється уповноваженими на це органами протягом місяця, у якому виникли підстави для перегляду.

За наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Отже, обов`язок здійснення індексації страхової виплати покладений на відповідача і не перебуває під умовою здійснення застрахованою особою певних активних дій.

Доводи відповідача щодо неможливості отримання відомостей про доходи позивача суд відхиляє з огляду на зміст Положення про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24 січня 2017 року № 5.

Відповідно до вказаного нормативного акту Фонд соціального страхування, в тому числі: забезпечує ведення реєстру потерпілих від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань, а також осіб, які у разі смерті потерпілого мають право на одержання страхових виплат (п.3.1.3); здійснює обмін Інформацією з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, державної фінансової політики, реалізації державної податкової політики та з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Пенсійним Фондом України іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування та громадськими формуваннями для виконання Фондом покладених на нього функцій і завдань, визначених законодавством України (п.3.1.4.).

Відповідачем не надано до суду жодних доказів щодо отримання відповідної інформації про працевлаштування або звільнення позивача, враховуючи, що позивач звернувся до відповідача з заявою від 31 травня 2017 року до Голови комісії з припинення, заступнику начальника Відділення виконавчої дирекції ФССНВВ та ПЗ України у місті Бахмут Донецької області Солод Т.П. та останній повинен був при прийнятті заяви позивача перевірити інформацію зазначену в страховій справі, запропонувати позивачу надати трудову книжку тощо.

За даних обставин відповідач фактично переклав всю відповідальність за ненарахування та невиплату індексації страхових виплат на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті, тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначив ЄСПЛ у справі. Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані КонституцієюУкраїни та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі не вчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54398764).

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, шляхом визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації щомісячних страхових виплат за період з 05 листопада 2008 року та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію щомісячних страхових виплат з 05 листопада 2008 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Водночас, в частині позовних вимог стосовно компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат суд вказує на наступне.

Закон України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - Закон № 2050), зокрема, стаття 1 встановлює, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону № 2050 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно із статтею 4 Закону № 2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Компенсацію виплачують за рахунок:

власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;

коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;

коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету (стаття 6 Закону).

Суд зазначає, що Закон України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням.

Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Суд зауважує, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року у справі № 21-2003-а16.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 139 КАС України судовий збір не стягується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність відповідача в не нарахуванні та не сплаті на користь ОСОБА_1 індексації щомісячних страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року по дату ухвалення рішення суду, та компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року по день її стягнення; зобов`язаннґ відповідача нарахувати і сплатити на користь ОСОБА_1 індексацію щомісячних страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року по дату ухвалення рішення суду, та компенсацію втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року по день її стягнення - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, юридична адреса: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Свободи,5) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) індексації щомісячних страхових виплат за період з 05 листопада 2008 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію щомісячних страхових виплат з 05 листопада 2008 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації щомісячних страхових виплат з 05 листопада 2008 року по день фактичної сплати відповідних сум індексації щомісячних страхових виплат.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 05 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя І.В. Шинкарьова