Справа № 640/9571/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9571/19 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Ключковича В.Ю.

за участю секретаря судового засідання Головченко В.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Голосіївського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві, в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Максима Васильовича від 14 травня 2019 року про накладення штрафу у сумі 3400 грн у виконавчому провадженні №57116426.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що винесення державним виконавцем повторної постанови про накладення штрафу в розмірі 3400,00 грн Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено, станом на 13 травня 2019 року позивач не була обізнана про відновлення виконавчих дій, які були призупинені на підставі ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №752/22214/16-ц, натомість боржником сумлінно вчиняються дії з метою виконання судового рішення у справі №752/22214/16-ц, також скаржник звертає увагу, що ОСОБА_3 самостійно в інші дні відмовлялась від спілкування з батьком ОСОБА_2 , а за висновком психологічного дослідження від 04 липня 2018 року фігура батька для ОСОБА_3 є відхилюваною та лякаючою.

ОСОБА_2 подав до суду письмові пояснення, що законодавством передбачено чіткий порядок дій державного виконавця щодо примусового виконання судових рішень про встановлення побачення з дитиною, натомість позивач свідомо вчиняються будь-які дії з метою уникнення обов`язку виконувати остаточне рішення суду в цивільній справі, а подання даного позову є формою уникнення від юридичної та фінансової відповідальності.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав, будь-які його письмові пояснення в матеріалах справи відсутні, в судове засідання явку свого представника не забезпечив, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та третьої особи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 23 липня 2018 року Голосіївським районним судом м.Києва видано виконавчий лист у справі №752/22214/16-ц (а.с.128 т.1) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), третя особа - служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні дитини, визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, за яким суд зобов`язав ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_2 перешкод в участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 наступним чином: перший місяць: щосереди з 17:00 год. до 20:00 год., щосуботи з 10:00 год. до 13:00 год. - без присутності матері ОСОБА_5 ; з другого місяці: 1-й, 3-й тиждень місяця: понеділок, п`ятниця з 17:00 год. до 19:30 год., 2-й та 4-й тиждень місяця: вівторок, четвер з 17:00 год. до 19:30 год. та з 17:00 год. п`ятниці до 18:00 год. суботи; з 1-го по 15-те липня щороку; на день народження дитини - спільне святкування з урахуванням бажання дитини.

Постановою державного виконавця від 31 серпня 2018 року (а.с.132 т.1) відкрито виконавче провадження ВП №57116426 з виконання вказаного виконавчого листа у справі №752/22214/16-ц, яке перебуває на виконанні у Голосіївському РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №752/22214/16-ц зупинено дію постанови Апеляційного суму м.Києва від 12 липня 2018 року до закінчення касаційного провадження.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 квітня 2019 року у справі №752/22214/16-ц (а.с.135 т.3) рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 січня 2018 року в частині, що не змінена апеляційним судом та постанову Апеляційного суду міста Києва від 12 липня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні дитини, визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, - залишено без змін, поновлено дію виконання постанови Апеляційного суду м.Києва від 12 липня 2018 року у справі №752/22214/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що вказана постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 квітня 2019 року у справі №752/22214/16-ц направлена на адресу позивача 25 квітня 2019 року та отримана останньою 27 квітня 2019 року, що підтверджується копією поштового конверту (а.с.105 т.1) та інформацією з офіційного веб-порталу УДППЗ «Укрпошта» про відстеження пересилання поштового відправлення (а.с.106 т.1).

13 травня 2019 року (понеділок третього тижня місяця) старшим державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Бондаренком М.В. здійснено вихід за адресою боржника - ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 з метою перевірки виконання рішення суду в період з 17:00 год. по 17:30 год., в результаті чого встановлено, що боржник - ОСОБА_1 та малолітня ОСОБА_3 за вказаною адресою не перебувають, про причини неможливості виконання рішення суду письмово державного виконавця не повідомлено, з урахуванням викладеного встановлено, що рішення суду не виконано, про що складено відповідний акт державного виконавця від 13 травня 2019 року (а.с.75 т.3).

На підставі даного акту старшим державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Бондаренком М.В. винесено постанову від 14 травня 2019 року ВП №57116426 (а.с.77 т.3), якою на позивача відповідно до ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф в сумі 3400,00 грн.

Вважаючи вказану постанову про накладення штрафу протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідача є правомірною, прийнятою у відповідності до норм чинного законодавства, при цьому позивачем не надано доказів належного виконання судового рішення чи його не виконання з поважних причин.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», яким врегульована процедура виконання судових рішень в Україні.

В силу вимог ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими для виконання. Аналогічні положення закріплені в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» і в процесуальному законодавстві України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.3 вказаного Закону рішення підлягають примусовому виконанню на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 5 наведеного Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.2 наведеної статті встановлено, що державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною встановлений ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1-4 вказаної статті виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

З копії матеріалів виконавчого провадження ВП №57116426 з примусового виконання виконавчого листа у справі №752/22214/16-ц, виданого Голосіївським районним судом м.Києва 23 липня 2018 року (а.с.124 т.1 - а.с.130 т.3) вбачається, що в межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем неодноразово складались постанови про накладення на ОСОБА_1 штрафів за невиконання рішення Апеляційного суду м.Києва від 12 липня 2018 року у справі № 752/22214/16-ц без поважних причин.

Колегія суддів зазначає, що порядок виконання судових рішень визначається також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві

юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802, яка розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок виконання рішень немайнового характеру, у тому числі рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною визначено у розділі ІХ вказаної Інструкції, відповідно до п.8, 9 якого державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону.

При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.

З аналізу наведених норм законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, вбачається, що повторним невиконанням судового рішення в розумінні ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» є встановлений відповідним актом факт кожного наступного невиконання боржником судового рішення після складення акту про невиконання такого рішення вперше та винесення відповідної постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.

З огляду на викладене колегія суддів відхиляє посилання апелянта на неможливість повторного складання державним виконавцем постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду, оскільки такий порядок чітко визначено відповідними нормативно-правовими актами.

Також колегія суддів відхиляє посилання апелянта, про неповідомлення її про поновлення примусового виконання судового рішення у справі № 752/22214/16-ц, оскільки постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 квітня 2019 року у справі №752/22214/16-ц, якою поновлено дію виконання постанови Апеляційного суду м.Києва від 12 липня 2018 року у справі №752/22214/16-ц була отримана особисто позивачем 27 квітня 2019 року, що підтверджується копією поштового конверту (а.с.105 т.1) та інформацією з офіційного веб-порталу УДППЗ «Укрпошта» про відстеження пересилання поштового відправлення (а.с.106 т.1), тобто на момент виходу старшого державного виконавця за адресою місця проживання позивача разом із малолітньою ОСОБА_3 , ОСОБА_1 була достеменно обізнана про необхідність виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема щодо не чинення ОСОБА_2 перешкод в участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 шляхом участі батька ОСОБА_2 у вихованні понеділка третього тижня місяця з 17:00 год. до 19:30 год., яким являється 13 травня 2019 року.

Станом на час складання відповідачем акту від 13 травня 2019 року та винесення оскаржуваної постанови у державного виконавця не було перешкод для вчинення заходів, спрямованих на виконання постанови Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2018 року у справі № 752/22214/16-ц.

Щодо посилань скаржника, що місце проведення виконавчих дій не було визначене у судовому рішенні та не узгоджувалось державним виконавцем із боржником, колегія суддів звертає увагу, що місцем виконання рішення суду є офіційно визначене місце проживання дитини та позивача, погоджене, в якості місця виконання рішення суду, учасниками виконавчого провадження - м.Київ, вул.Метрологічна, 109-А, кв.74. При цьому позивач самостійно зазначає, що саме за вказаною адресою нею неодноразово вчинялись дії з метою виконання судового рішення у справі №752/22214/16-ц.

Посилання апелянта на те, що 05 та 08 лютого 2019 року і 17 та 21 травня 2019 року малолітня ОСОБА_3 самостійно відмовлялась іти на контакт із батьком, а також на те, що 11, 19 та 21 лютого 2019 року рішення суду не було виконано у зв`язку з тим, що дитина заснула дорогою до визначеного старшим державним виконавцем місця виконання судового рішення не беруться судом до уваги, оскільки в даному випадку предметом спору є постанова відповідача, винесена за наслідками невиконання позивачем судового рішення у справі №752/22214/16-ц саме 13 травня 2019 року, а тому поведінка позивача в інші дні не підлягає дослідженню в рамках даної справи.

Колегія суддів звертає увагу, що апелянтом не наведено жодних обставин, які б перешкоджали позивачу виконати судове рішення у справі № 752/22214/16-ц, а з матеріалів справи не вбачається наявності поважних причин невиконання нею вказаного судового рішення 13 травня 2019 року.

Суд відхиляє посилання апелянта на висновок Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 04 липня 2018 року №100/09/10-696 (а.с.35 т.1), оскільки встановлені у ньому обставини були досліджені та їм надано відповідну оцінку під час вирішення цивільної справи №752/22214/16-ц та з урахуванням психоемоційного стану дитини винесено постанову Апеляційного суду м.Києва від 12 липня 2018 року та постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 квітня 2019 року у справі №752/22214/16-ц, а тому він не підлягає дослідженню в рамках даної адміністративної справи.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги, що позивачем не наведено жодних обставин, які перешкоджали їй 13 травня 2019 року виконати рішення суду у цивільній справі №752/22214/16-ц, враховуючи повторність невиконання позивачем судового рішення без поважних причин, колегія суддів доходить висновку, що постанова від 14 травня 2019 року ВП №57116426 про накладення на ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 3400,00 грн винесена старшим державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Бондаренком М.В. на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений Конституцією і законами України, а тому є правомірною, а позовні вимоги про її скасування є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 04 грудня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

В.Ю.Ключкович