Справа № 420/1603/19
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1603/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання - Кушкань Т.В.;

представника позивача - Баринова Г.М.;

представник відповідача - не з`явився;

представник третіх осіб - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акмангіт» до Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області, треті особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення від 06.03.2018 року № 328-VII-XXV, -

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Акмангіт» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області, треті особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій просило (з урахуванням уточнень): визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області від 06.03.2018 року № 328-VII-XXV «Про затвердження детального плану території» щодо затвердження детального плану території в с. Приморське на території Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області з метою індивідуального дачного будівництва площею 0,2000 га.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. ТОВ «Акмангіт» є власником комплексу нежитлових будівель та споруд - база відпочинку «Будівельник», розташованої в селі Приморське, Кілійського району, Одеській області. На підставі рішення Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області № 295 від 28.12.2006 р. земельну ділянку площею 1,39 га, яка знаходиться під базою відпочинку «Будівельник» вилучено до земель запасу Приморської сільської ради, надано згоду позивачеві на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 років та згідно тимчасового договору оренди землі № 70 від 02.01.2007 р. позивачеві передана в оренду земельна ділянка площею 1,39 га. до затвердження на сесії в установленому законом порядку цього проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. В подальшому, у зв`язку із затвердженням Генерального плану с. Приморське та зміною меж населеного пункту Приморською сільською радою було прийнято рішення № 299-VI-XV від 18.10.2012 р. та № 312-VII-XXIV від 26.01.2018 р. про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,9203 га в довгострокову оренду строком на 49 років та згідно договору № 05 від 01.01.2018 р. позивачеві передана в користування земельна ділянка площею 0,9203 га до 31.12.2020 р. на період здійснення землевпорядних робіт. У відповідності до вищевказаних рішень Приморської сільської ради та на виконання умов укладеного договору позивачем було замовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду та здійснювались необхідні його погодження. Натомість, Рішенням Приморської сільської ради від 06.03.2018 р. № 328-VII-XXV затверджено детальний план території, на якій розташовано базу відпочинку «Будівельник». Зазначеним детальним планом території на вищевказаній земельній ділянці передбачено індивідуальне дачне будівництво. Позивач вважає, що відповідачем всупереч нормам чинного законодавства та з порушенням вимог статті 19 Конституції України прийнято оскаржуване рішення про затвердження детального плану території, яким фактично змінено Генеральний план села Приморське Кілійського району Одеської області, функціональне призначення земельної ділянки, а саме передбачено індивідуальне дачне будівництво на землях бази відпочинку позивача. Крім того, затвердження вказаного ДПТ відбулося без попереднього його оприлюднення та проведення обов`язкових громадських слухань. Затвердження в такий спосіб рішення Приморської сільської ради позбавляє права позивача та територіальної громади приймати участь у вирішенні питань розвитку, планування, забудови та іншого використання території села. Рішення відповідача про затвердження вказаного детального плану території, яким передбачено створення двох земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва, є протиправним, прийнято з перевищенням повноважень і всупереч інтересам позивача, громадян і державним інтересам, оскільки фактично змінило стратегію розвитку села, передбачену Генеральним планом, без врахування потреб села та інтересів громадян і юридичних осіб.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 року адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акмангіт» до Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області, треті особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення від 06.03.2018 року № 328-VII-XXV було прийнято до провадження.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Акмангіт» не було подано пропозицій під час проведення громадських слухань щодо затвердження детального плану території. З огляду на відсутність обґрунтованих пропозицій позивача під час проведення громадських слухань, права останнього не порушені, що унеможливлює право на звернення до суду про скасування рішення. Сільською радою дотримано порядок проведення громадських слухань при затвердженні рішення Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області від 06.03.2018 року № 328-VII-XXV «Про затвердження детального плану території». У разі відсутності кадастрового номеру земельної ділянки, який присвоюється після виготовлення та затвердження проекту землеустрою не проведенні державної реєстрації земельної ділянки у ТОВ «Акмангіт» не виникає право оренди на земельну ділянку. Земельні ділянки, які були сформовані (кадастровий номер :02:001:1667 та :02:001:1684), пройшли державну експертизу землевпорядної документації з позитивними висновками. В додатках до позовної заяви наявна копія рішення Приморської сільської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,9203 в оренду строком на 49 років № 295 від 28.12.2006. Станом на 2019 рік проект землеустрою не подано на затвердження до сільської ради. Таким чином, ТОВ «Акмангіт», якому надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, з 2006 року не вчинив жодних дій щодо оформлення права оренди на земельну ділянку площею 0,9203 га та не надав на затвердження на сесію Приморської сільської ради проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Внаслідок таких дій ТОВ «Акмангіт» щодо затягування у наданні на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,9203 сільська рада не отримує кошти у вигляді орендної плати, які б вона могла отримати у випадку своєчасного оформлення права оренди ТОВ «Акмангіт». Рішення про затвердження чи зміну генерального плану села не створює, не змінює і не припиняє цивільних прав та обов`язків окремих осіб. До того ж, права власності чи користування земельною ділянкою позивач не набув.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що позивач оскаржує не порядок і процедуру прийняття громадських слухань та не детальний план території, а оскаржує саме рішення Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області від 06.03.2018 р. № 328-VII-XXV, яким було затверджено детальний план території. Оголошення в газеті, на яке посилається відповідач, взагалі не містить необхідної інформації, на підставі якої можливо було б ідентифікувати земельну ділянку та стверджувати, що мова на обговореннях буде йти саме про ту земельну ділянку, на якій розташовані об`єкти нерухомості позивача. Також, відповідач не доводить той факт, що зазначене повідомлення стосується саме того детального плану, про яке йтиметься в оскаржуваному рішенні. Відповідачем було грубо порушено порядок та процедуру проведення громадських слухань.

В поясненнях треті особи вказують, що позивач не зазначив в чому полягає порушення його прав та інтересів оскаржуваним Рішенням № 328-VII-XXV. Позивач вказує, що рішення Приморської сільської ради прийнято всупереч вимогам законодавства та з порушенням вимог ст.19 Конституції України, проте, в чому виражається порушення його прав, свобод та законних інтересів не зазначає. Крім того, позивач не є ані користувачем, ані власником земельної ділянки щодо якої прийнято Рішення № 328-VІІ-ХХV. Надана позивачем копія попереднього договору резервування земельної ділянки між позивачем та відповідачем № 05 від 08.01.2018 р. не встановлює права користування земельною ділянкою. Приморська сільська рада наділена повноваженнями щодо замовлення та затвердження містобудівної документації, зокрема, детального плану території. Рішення № 328-VII-XXV прийнято в межах повноважень Приморської сільської ради та у відповідності до норм чинного законодавства. У газеті «Наше время» (випуск від 02 січня 2018 року) оголошено про проведення громадських слухань проекту детального плану території 05 лютого 2018 року о 10.00. Отже, Приморською сільською радою виконані усі вимоги щодо проведення громадських слухань. Таким чином, позивач мав можливість протягом місяця ознайомитись з детальним планом території та подати свої зауваження та пропозиції до нього. Разом з тим, позивачем відповідне право використане не було.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

ТОВ «Акмангіт» є власником комплексу нежитлових будівель та споруд - база відпочинку «Будівельник», розташованої в селі Приморське Кілійського району Одеської області.

На підставі рішення Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області № 295 від 28.12.2006 року земельну ділянку площею 1,39 га, яка знаходиться під базою відпочинку «Будівельник», вилучено до земель запасу Приморської сільської ради, надано згоду позивачеві на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 років.

Відповідно до тимчасового договору оренди землі № 70 від 02.01.2007 року ТОВ «Акмангіт» передана в оренду земельна ділянка площею 1,39 га до затвердження на сесії в установленому законом порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У зв`язку із затвердженням Генерального плану с. Приморське та зміною меж населеного пункту Приморською сільською радою було прийнято рішення № 299-VI-XV від 18.10.2012 року та № 312-VII-XXIV від 26.01.2018 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,9203 га в довгострокову оренду строком на 49 років.

Згідно попереднього договору № 05 резервування земельної ділянки від 01.01.2018 року ТОВ «Акмангіт» передана в користування земельна ділянка площею 0,9203 га до 31.12.2020 року на період здійснення землевпорядних робіт.

06.03.2018 року Приморська сільська рада Кілійського району Одеської області прийняла рішення № 328-VII-XXV, пунктом 1 якого було затверджено детальний план території в с. Приморське на території Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області з метою індивідуального дачного будівництва площею 0,2000 га, на якій розташовано базу відпочинку «Будівельник».

На підставі заяви та відповідного проекту землеустрою було затверджено проект землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки, вказаної у п.1 рішення Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області від 06.03.2018 року № 328-VII-XXV, та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер: :02:001:1667, для індивідуального дачного будівництва, загальною площею 0,1000 га за адресою: с. Приморське , Кілійський район, Одеська область.

На підставі заяви та відповідного проекту землеустрою було затверджено проект землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки, вказаної у п.1 рішення Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області від 06.03.2018 року № 328-VII-XXV, та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку кадастровий номер: :02:001:1684, для індивідуального дачного будівництва, загальною площею 0,1000 га за адресою: с . Приморське , Кілійський район, Одеська область.

Вказані земельні ділянки, які були сформовані (кадастровий номер :02:001:1667 та :02:001:1684), пройшли державну експертизу землевпорядної документації з позитивними висновками.

В подальшому земельна ділянка кадастровий номер: :02:001:1684, для індивідуального дачного будівництва, загальною площею 0,1000 га за адресою: с. Приморське, Кілійський район, Одеська область, на підставі договору купівлі-продажу стала власністю ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п.34 та п.42 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з ч.2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Згідно з ч.ч.3-6 ст.79-1 Земельного кодексу України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до ч.10 ст.79-1 Земельного кодексу України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно з ч.1 ст.80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч.1 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Відповідно до ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Таким чином, земельне законодавство не передбачає укладання орендарем з орендодавцем договору резервування земельної ділянки та не визначає його зміст. Договір резервування земельної ділянки не може породжувати право на користування земельною ділянкою, оскільки за своєю правовою природою не є договором оренди.

Згідно з ч.1 ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Тобто, наданий позивачем попередній договір резервування земельної ділянки № 05 від 08.01.2018 року не встановлює права користування земельною ділянкою.

Як вже було зазначено судом вище, рішенням Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області № 295 від 28.12.2006 року було надано дозвіл ТОВ «Акмангіт» на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,9203 га в оренду строком на 49 років.

Однак, станом на 2019 рік проект землеустрою не було подано на затвердження до сільської ради.

Таким чином, ТОВ «Акмангіт», якому надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, з 2006 року не вчинив жодних дій щодо оформлення права оренди на земельну ділянку площею 0,9203 га та не надав на затвердження на сесію Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У постанові від 30.05.2018 року у справі № 826/5737/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що надання дозволу уповноваженим органом місцевого самоврядування на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності не означає позитивного рішення про передачу її в користування, а направлене на ідентифікацію земельної ділянки, яка в подальшому може стати предметом передачі.

Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про основи містобудування» до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій. Місцеві ради вирішують інші питання у сфері містобудування відповідно до закону, а також можуть делегувати вирішення питань, що належать до їх компетенції, своїм виконавчим органам або відповідним місцевим державним адміністраціям. До компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать: затвердження детальних планів територій за наявності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території; визначення територій для містобудівних потреб; внесення пропозицій щодо встановлення і зміни меж населених пунктів відповідно до закону. Питання у сфері містобудування, віднесені до компетенції сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів, можуть розглядатися на засіданнях громадських та архітектурно-містобудівних рад, утворених відповідно до законодавства.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Згідно з ч.3 ст.19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід`ємною частиною детального плану території.

Відповідно до ч.4 ст.19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план території визначає: 1) принципи планувально-просторової організації забудови; 2) червоні лінії та лінії регулювання забудови; 3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; 4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; 5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; 6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; 7) черговість та обсяги інженерної підготовки території; 8) систему інженерних мереж; 9) порядок організації транспортного і пішохідного руху; 0) порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; 11) межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (у разі відсутності плану зонування території).

Згідно з ч.10 ст.19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» внесення змін до детального плану території допускається за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту та плану зонування території.

Відповідно до п.4.1 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 16.11.2011 року № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 року за № 1468/20206, рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Згідно з п.4.3 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 16.11.2011 року № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 року за № 1468/20206, замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї є: при розробленні генерального плану населеного пункту, плану зонування території, а також детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, - виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; при розробленні детального плану території, яка розташована за межами населеного пункту, - районна державна адміністрація, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

За таких обставин, Приморська сільська рада Кілійського району Одеської області наділена повноваженнями щодо замовлення та затвердження містобудівної документації, зокрема, детального плану території.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Згідно з п. «ґ» ч.2 ст.25 Закону України «Про землеустрій» види документації із землеустрою: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про землеустрій» розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Посилання позивача, що вказана земельна ділянка за функціональним призначенням належить до територій баз відпочинку та не може бути передана під індивідуальне дачне будівництво суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок. Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться: щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою; щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, - районною державною адміністрацією, а щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, що не входять до території району, або в разі якщо районна державна адміністрація не утворена, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення. Відмова Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у зміні цільового призначення земельної ділянки або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ч.5 ст.20 Земельного кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що згідно детального плану території, затвердженого рішенням Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області від 06.03.2018 року № 328-VII-XXV, спірна земельна ділянка належить до земель рекреаційного призначення та була відведена для індивідуального дачного будівництва.

Згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою Наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548, земельні ділянки для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення та для індивідуального дачного будівництва є суміжними видами використання даної категорії земель та не потребують додаткового чи іншого погодження.

Таким чином, посилання позивача, що детальний план території змінює функціональне використання земельної ділянки є хибним, оскільки до його розроблення спірна земельна ділянка відносилась до земель рекреаційного призначення.

З урахуванням зазначеного, передбачене детальним планом території функціональне призначення земельної ділянки не суперечить визначеному у Генеральному плані с. Приморське використанню територій, а є уточненням його положень щодо планувальної структури і функціонального призначення території, просторової композиції, параметрів забудови та ландшафтної організації частини населеного пункту, не змінює функціональне зонування його територій, що відповідає вимогам ст.19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Крім того, відомості щодо цільового призначення земельної ділянки відображуються у державному земельному кадастрі, а не генеральному плані населеного пункту, який відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розробляється з урахуванням його даних.

Під час розгляду справи суд встановив, що Приморська сільська рада користується Генеральним планом села затвердженого ще в 1968 році; на даний час Приморською сільською радою здійснюються заходи щодо розробки оновленого Генерального плану села Приморське; до завершення розробки Генерального плану села Приморське сільська рада опирається на електронні індексно-кадастрові карти, які є складовою Державного земельного кадастру.

Згідно з п.12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Відповідно до ч.ч.5-7 ст.19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план території складається із графічних і текстових матеріалів. Склад, зміст, порядок розроблення та затвердження детального плану території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Матеріали детального плану території не можуть містити інформацію з обмеженим доступом та бути обмеженими в доступі. Загальна доступність матеріалів детального плану території забезпечується відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» шляхом надання їх за запитом на інформацію, оприлюднення на веб-сайті органу місцевого самоврядування, у тому числі у формі відкритих даних, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, у загальнодоступному місці у приміщенні органу місцевого самоврядування.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» громадським слуханням підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій. Затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першій цієї статті, без проведення громадських слухань щодо проектів такої документації забороняється.

Відповідно до ч.ч.3-7 ст.21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи зобов`язані забезпечити: 1) оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками; 2) оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні та доступ до цієї інформації громадськості; 3) реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні (у разі її утворення); 4) узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками містобудівної документації на місцевому рівні через погоджувальну комісію; 5) оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні. Оприлюднення проектів генеральних планів, планів зонування територій, детальних планів територій здійснюється не пізніш як у місячний строк з дня їх надходження до відповідного органу місцевого самоврядування. Оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні є підставою для подання пропозицій громадськості до відповідного органу місцевого самоврядування. Пропозиції громадськості мають бути обґрунтовані в межах відповідних законодавчих та нормативно-правових актів, будівельних норм, державних стандартів і правил та надаватися у строки, визначені для проведення процедури громадських слухань. Пропозиції, надані після встановленого строку, не розглядаються. Пропозиції до проектів містобудівної документації на місцевому рівні мають право надавати: 1) повнолітні дієздатні фізичні особи, які проживають на території, щодо якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; 2) юридичні особи, об`єкти нерухомого майна яких розташовані на території, для якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; 3) власники та користувачі земельних ділянок, розташованих на території, щодо якої розробляється документація, та на суміжній з нею; 4) представники органів самоорганізації населення, діяльність яких поширюється на відповідну територію; 5) народні депутати України, депутати відповідних місцевих рад.

Згідно з п.п.5-8 Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 року № 555, повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості у проекті містобудівної документації має містити: 1) інформацію про мету, склад та зміст містобудівної документації, викладену у скороченій та доступній для широкої громадськості формі; 2) основні техніко-економічні показники, зокрема графічні матеріали, що відображають зміст містобудівної документації; 3) відомості про замовника та розробника проектів містобудівної документації та підстави для їх розроблення; 4) інформацію про місце і строки ознайомлення з проектом містобудівної документації; 5) інформацію про посадову особу органу місцевого самоврядування, відповідальну за організацію розгляду пропозицій; 6) відомості про строк подання і строк завершення розгляду пропозицій; 7) інформацію стосовно запланованих інформаційних заходів (презентація, прилюдне експонування, телевізійні програми, публічні конференції тощо). Осіб, які забезпечують роботу з розгляду пропозицій громадськості, призначає орган місцевого самоврядування. Зазначені особи є відповідальними за автентичність проектів містобудівної документації. Підставою для подання пропозицій до проектів містобудівної документації відповідному органу місцевого самоврядування є повідомлення про початок процедури їх розгляду. Пропозиції до проектів містобудівної документації мають право подавати: 1) повнолітні дієздатні фізичні особи, які проживають на території, щодо якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; 2) юридичні особи, об`єкти нерухомого майна яких розташовані на території, щодо якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; 3) власники та користувачі земельних ділянок, розташованих на території, щодо якої розроблено проект містобудівної документації, та на суміжних з нею територіях; 4) представники органів самоорганізації населення, діяльність яких поширюється на відповідну територію; 5) народні депутати України, депутати відповідних місцевих рад. 8. Пропозиції, подані особами, не визначеними пунктом 7 цього Порядку, або подані після встановленого органом місцевого самоврядування строку, залишаються без розгляду.

Відповідно до ч.9 ст.21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні здійснюється у двотижневий строк з дня їх прийняття шляхом опублікування в засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення таких рішень на офіційних веб-сайтах цих органів. Особи, які оприлюднюють проекти генеральних планів населених пунктів, зонування територій, детальних планів територій, є відповідальними за їх автентичність.

З матеріалів справи вбачається, що у газеті «Наше время» (випуск від 02.01.2018 року) було оголошено про проведення громадських слухань проекту детального плану території 05.02.2018 року о 10.00 год.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що Приморською сільською радою Кілійського району Одеської області були виконані вимоги щодо проведення громадських слухань.

Тобто, позивач мав можливість протягом місяця ознайомитись з детальним планом території та подати свої зауваження та пропозиції до нього, що не було здійснено.

Крім того, посилання позивача, що завдання на розроблення детального плану та висновок щодо погодження детального плану території в с. Приморське підписано не уповноваженою особою, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, не підтверджені належними та допустимими доказами, а також такими, що ґрунтуються на невірному тлумаченні норм законодавства.

Таким чином, оскаржуване рішення відповідача є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим заявлені позивачем позовні вимоги не належать до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже, згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами з посиланнями на відповідні положення законодавства про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з вимогами ст.139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Акмангіт» (вул. Іванова, 44-А, м. Кілія, Одеська обл., 68300, ідентифікаційний код 33010597) до Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області (вул. Центральна, 13а, с. Приморське, Кілійський р-н., Одеська обл., 68350, ідентифікаційний код 04379522), треті особи: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), про визнання протиправним та скасування рішення від 06.03.2018 року № 328-VII-XXV - відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2019 року.

Суддя М.М. Кравченко