Справа № 560/3186/19
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3186/19
РІШЕННЯ
іменем України

03 грудня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д.

за участю:секретаря судового засідання Жуковської І.С. представника позивача Оскоми О.М. представника відповідача Сосни О.М. представника третьої особи Блідної В.М
розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.08.2019 №105, про відмову ОСОБА_1 , у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності II групи з 23.04.2019 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, передбаченої статтями 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, передбаченої статтями 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, у розмірі 300- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 23.04.2019

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час проходження військової служби 28.05.2001 з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він одержав струс головного мозку, двобічний післятравматичний кохлеарний неврит. Вказує, що 25.09.2003 йому була встановлена ІІІ група інвалідності, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Крім того, 23.04.2019 Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу призначено II групу інвалідності, у зв`язку із травмою пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби. На звернення з заявою до Міністерства оборони України для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із повторним оглядом та отриманням ІІ групи інвалідності, отримав відмову, викладену в протоколі №105 від 09 серпня 2019 року.

Зазначив, що вказана відмова є протиправною, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги у нього виникло з 23.04.2019, а не з моменту первинного встановлення ІІІ групи інвалідності.

Від відповідача 05.11.2019 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній проти задоволення позову заперечує. Вказує, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу III групи інвалідності, а саме стаття 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ в редакції від 01 серпня 2003 року та Умови державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців та військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплати їм та членам їх сімей стропових сум, затверджених постановою КМУ від 19ю.08.1992 №488. Оскільки позивачу інвалідність III групи встановлено у вересні 2003 року, то станом на цю дату у нього виникло право на виплату страхової суми. Тому вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку №975 (в редакції станом на момент встановлення II групи інвалідності), у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму є незаконними.

Від представника третьої особи 22.11.2019 надійшли пояснення по справі, у яких зазначив, що прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги або відмови та визначення її розміру не належить до компетенції Хмельницького обласного військового комісаріату, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.10.2019 відкрито провадження в даній справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.11.2019 суд перейшов до розгляду адміністративної справи №560/3186/19 за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 19.11.2019.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.11.2019 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито підготовче провадження та призначення справи до розгляду на 03.12.2019.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України.

Під час проходження військової служби, 28.05.2001 стався нещасний випадок, внаслідок якого позивач одержав струс головного мозку, двобічний післятравматичний кохлеарний неврит.

Відповідно до довідки Військово-лікарської комісії від 25.09.2003 позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Наказом Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 18.08.2003 № 206 позивача звільнено з військової служби у запас та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Під час повторного огляду позивача 23.04.2019 МСЕК встановила позивачу II групу інвалідності, у зв`язку із травмою пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби.

Позивач 25.06.2019 звернувся з заявою до Міністерства оборони України через Хмельницький обласний військовий комісаріат для виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням ІІ групи інвалідності.

Згідно копії протоколу засідання комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №105 від 09 серпня 2019 року, комісією вирішено, що оскільки ОСОБА_1 інвалідність встановлено до набуття чинності Закону України від 04 квітня 2006 року № 3597-IV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, він не має права на одержання одноразової грошової допомоги.

Позивач вважаючи зазначену відмову протиправною, звернувся до суду за захистом порушених прав.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до статті 41 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ.

20 грудня 1991 року було прийнято Закон № 2011-ХІІ, який було введено в дію 10 січня 1992 року постановою Верховної Ради України № 2012-XII «Про порядок введення в дію Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

З набранням чинності Закону № 2011-ХІІ діяла редакція статті 16 цього Закону, відповідно до якої, військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

Законом № 328-V статтю 16 Закону № 2011-ХІ викладено в новій редакції, яка діяла з 01 січня 2007 року до 01 січня 2014 року, та якою було введено поняття «одноразова грошова допомога».

Законом України від 04 липня 2012 року № 5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності 01 січня 2014 року, статтю 16 Закону 2011-ХІ викладено в новій редакції та доповнено статтями 16-1-16-4.

Так, відповідно до частини першої статті 16 Закону № 2011-ХІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктами 4 та 5 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

- встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (пункт 4);

- встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби (пункт 5).

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року № 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 року № 1331;

- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Тобто, право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 9 листопада 2018 року у справі № 759/5707/16-а.

В той же час, на зміну обсягу прав особи у сфері соціального захисту військовослужбовців, зокрема на отримання одноразової грошової допомоги, може впливати настання обставин, з якими законодавство прямо пов`язує рівень соціального захисту, зокрема зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності.

Такий підхід відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 22 березня 2018 року у справі № 278/307/17, відповідно до якої законодавством визначені однакові умови для виплати військовослужбовцям як страхових сум, так і одноразової грошової допомоги. «Обов`язкове особисте державне страхування» та «одноразова грошова допомога» є двома рівнозначними компенсаційними механізмами соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Відтак, у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

У позивача виникли обставини, з якими Закон №2011-ХІІ пов`язує право на отримання одноразової грошової допомоги (встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі), тому суд вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги як інвалід ІІ групи.

Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу як інваліду ІІ групи, яку було встановлено позивачу 23.04.2019, отже з цієї дати у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.

На день встановлення ІІ групи інвалідності позивачу діяв Порядок № 975, а тому саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах.

Такої ж практики дотримується Верховний Суд при розгляді аналогічних спорів, зокрема вона відображена в постанові від 23 жовтня 2019 року по справі №324/187/17 (2-а/324/13/2017).

Відповідно до пункту 8 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Зважаючи на те, що позивачу встановлено II групу інвалідності 23.04.2019, а відмовлено йому у призначенні такої допомоги 09.08.2019, то позивач звернувся за вказаною допомогою межах строку передбаченого пунктом 8 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ.

Під час розгляду звернення позивача відповідачем не враховано наявність у нього правових підстав для отримання одноразової допомоги, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправним і скасування рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.08.2019 №105, про відмову ОСОБА_1 , у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності II групи з 23.04.2019 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, передбаченої статтями 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, передбаченої статтями 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, у розмірі 300- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 23.04.2019, суд виходить з наступного.

З системного аналізу норм статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.

Тобто, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Разом з тим, під час розгляду звернення позивача не було враховано його право на призначення одноразової грошової допомоги з врахуванням Порядку № 975; не досліджено належним чином подані документи, а лише констатовано відсутність права; не визначено суму, яка підлягає виплаті, з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування. Тобто звернення ОСОБА_1 розглянуто неналежним чином.

Оскільки відповідач не врахував зазначені фактори, суд позбавлений можливості достеменно перевірити наявність всіх обставин для зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, а тому в цій частині слід відмовити в задоволенні позову.

Суд вважає, що в даному випадку ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин є зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II групи, інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, передбаченої статтями 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Суд зазначає, що під час повторного розгляду відповідач повинен зважати на висновки суду та врахувати їх під час повторного розгляду звернення позивача.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач, на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.08.2019 №105 про відмову ОСОБА_1 , у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності II групи з 23.04.2019 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, передбаченої статтями 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II групи, інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, передбаченої статтями 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 грудня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Міністерство оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6, м.Київ, 03168 , код ЄДРПОУ - 00034022)
Третя особа:Хмельницький обласний військовий комісаріат (вул. Героїв Майдану, 64, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 08202826)

Головуючий суддя Д.Д. Гнап