Справа № 640/22210/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 грудня 2019 року № 640/22210/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
простягнення недонарахованої пенсії
встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просила суд:

- стягнути з Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на адресу ОСОБА_1 недонараховану суму пенсії за період лютий 2015 року - вересень 2017 року у розмірі 27778,32 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині неналежного виконання постанови Святошинського районного суду міста Києва від 22 січня 2018 року у справі №759/10455/17, якою встановлено факт не донарахування пенсії позивачу, а тому виникла заборгованість у розмірі 27778,32 грн. за період з лютого 2015 року - вересень 2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що дії управління по проведення індексації пенсії позивача в межах фінансових ресурсів бюджету Пенсійного фонду України є законними та обґрунтованими, а вимоги позивача не відповідають приписам законодавства.

Крім цього, звернув увагу суду на те, що позивачем самостійно визначено розмір невиплаченої суми, виходячи з непідтвердженої інформації, більше того проведення таких розрахунків є дискреційними повноваженнями відповідача.

Позивач надала відповідь на відзив, в якому ще раз звернула увагу суду на те, що факт не донарахування пенсії позивачу встановлено постановою Святошинського районного суду міста Києва від 22 січня 2018 року у справі №759/10455/17, яке набрало законної сили.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з липня 1999 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 22 січня 2018 року у справі №759/10455/17 позовні вимоги задоволенні у повному обсязі, а саме зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України перерахувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням Закону України «Про індексацію доходів населення» за період : березень 2014 року - червень 2017 року.

Проте, на думку позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду у м. Києві не виконано вимог постанови Святошинського районного суду міста Києва від 22 січня 2018 року у справі №759/10455/17, у зв`язку з чим позивачем самостійно обраховано розмір недонарахованої пенсії, шо складає 27778,32 грн.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання індексації пенсії врегульовано Законом України від 3 липня 1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII) та Порядком індексації.

Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Згідно зі статтею 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, вказаною нормою передбачено підстави, за яких проводиться індексація, а також розмір грошового доходу, який підлягає індексації.

Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078 (надалі - Порядок індексації) передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку).

Відповідно до пункту 5 Порядку індексації сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Крім того зазначається, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під «підвищенням пенсії» розуміється тільки таке збільшення суми нарахування, яке здійснюється відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тобто випадки, коли пенсія була неправомірно недонарахована і в подальшому на підставі рішення суду нарахована в належному обсязі, не належать до «підвищення пенсії» в розумінні пункту 5 Порядку індексації.

Право позивача на проведення індексації пенсії встановлено постановою Святошинського районного суду міста Києва від 22 січня 2018 року у справі №759/10455/17, яке набрало законної сили.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В той же час, щодо суми, яку позивачем заявлено до стягнення з відповідача, суд звертає увагу учасників справи на наступне.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що у межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, індексуються пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Аналізуючи вказані норми законодавства суд дійшов висновку, що індексація грошових доходів населення здійснюється уповноваженим органом автоматично за наявності конкретного юридичного факту.

Більше того, жодним нормативно-правовим актом не передбачена необхідність звертатись до органів із заявою про проведення індексації.

Тому, обчислення індексації грошових доходів населення здійснюється відповідним уповноваженим органом, який у даному випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Оскільки, підставою проведення уповноваженим органом індексації грошових доходів населення є наявність конкретного юридичного факту, крім цього необхідною умовою проведення індексації є визначення індексу споживчих цін, який визначається Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

В даному випадку, визначення відповідних розмірів сум недоотриманої пенсії відноситься до виключних повноважень відповідача, які в даній конкретній справі є дискреційними.

Тому, а ні суд, а ні позивач не вправі перебирати такі повноваження на себе при визначенні конкретного розміру недоотриманої пенсії.

Тому, стягнення суми недоотриманої пенсії у розмірі, визначеному позивачем самостійно буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, як суб`єкта владних повноважень, а тому позов у даній частині задоволенню не підлягає.

Вказана правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 7 березня 2018 року у справі № 727/5413/17 та від 20 грудня 2018 року у справі №156/1037/16-а.

В той же час, згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на вищенаведені положення законодавства, з метою повного та всебічного захисту порушеного права позивача, враховуючи, що право на проведення індексації позивача встановлено постановою Святошинського районного суду міста Києва від 22 січня 2018 року у справі №759/10455/17, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії за період з лютого 2015 року - вересень 2017 року, з врахуванням індексу інфляції за відповідний період.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з лютого 2015 року - вересень 2017 року, з врахуванням індексу інфляції за відповідний період.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, вул. Бульварно - Кудрявська, 16, м. Київ, 04053) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 352,40 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко