Справа № 460/1427/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9931/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Рівненській області,

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року (суддя Недашківська К.М., час ухвалення не вказаний, місце ухвалення м.Рівне, дата складання повного тексту 26.07.2019 року),

в адміністративній справі №460/1427/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний завод бетонного устаткування» до Головного управління ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної служби України,

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У червні 2019 року позивач ТзОВ «Міжнародний завод бетонного устаткування» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів ГУ ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної служби України, в якому просив: 1) визнати протиправним і скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1180263/42548080 від 03.06.2019р. про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 24.04.2019р.; 2) визнати протиправним і скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1176187/42548080 від 30.05.2019р. про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 24.04.2019р.; 3) зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 24.04.2019р.; 4) зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №3 від 24.04.2019р..

Відповідачі ГУ ДФС у Рівненській області та ДФС України позовних вимог не визнали, в суді першої інстанції подали спільний відзив на позовну заяву, просили в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1180263/42548080 від 03.06.2019р. про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 24.04.2019р., та Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1176187/42548080 від 30.05.2019р. про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 24.04.2019р.. Зобов`язано Державну фіскальну службу України здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних ТзОВ «Міжнародний завод бетонного устаткування» від 24 квітня 2019 року №2 та від 24 квітня 2019 року №3, у день їх подання на реєстрацію. Стягнено на користь ТзОВ «Міжнародний завод бетонного устаткування» суму судового збору у розмірі 3842 грн., за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ДФС у Рівненській області.

З цим рішенням суду першої інстанції від 26.07.2019 року не погодилися відповідачі ГУ ДФС у Рівненській області, Державна фіскальна служба України та оскаржили його в апеляційному порядку. Вважають апелянти, що оскаржене рішення суду прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому це рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянти ГУ ДФС у Рівненській області та Державна фіскальна служба України зазначають, що на підставі норм чинного законодавства контролюючим органом відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України була зупинена реєстрація податкових накладних позивача від 24.04.2019р. №2 та №3, оскільки такі відповідають критеріям ризиковості платника податків та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Звертають увагу апелянти на безпідставність тверджень позивача про те, що контролюючим органом не зазначено конкретного переліку документів, який має бути подано. Платником податку 24.05.2019р. були направлені повідомлення №1, №2 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН. Однак, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що позивачем не було надано копії всіх необхідних документів, що підтверджують реальність вчинення господарських операцій визначених у Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, затв. пост. КМ України від 21.02.2018р. №117. У зв`язку з цим, Комісією ГУ ДФС у Рівненській області прийняті спірні рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН №1180263/42548080 від 03.06.2019р. та №1176187/42548080 від 30.05.2019р., в яких чітко вказано яких саме первинних документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН, позивачем не було надано. Таким чином вважають апелянти, що оскаржені рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН є обгрунтованими та не підлягають скасуванню. Також зазначає апелянт, що суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження щодо оцінки повноти надання документів, що належить виключно до компетенції Комісії ГУ ДФС у Рівненській області.

За результатами апеляційного розгляду апелянти ГУ ДФС у Рівненській області та Державна фіскальна служба України просять скасувати рішення суду першої інстанції від 26.07.2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11.04.2019 року між позивачем ТзОВ «Міжнародний завод бетонного устаткування» (Продавець) та ТзОВ «Гартек» (Покупець) укладено Контракт № про поставку стаціонарного бетонного вузла АБЗУ-20, предметом якого є поставка та передача Продавцем у власність Покупця, з подальшим прийняттям та оплатою товару, найменування, марка і кількість якого вказується в специфікації, яка є невід`ємною частиною Контракту; назва товару: стаціонарний бетонний вузол АБЗУ-20 в комплекті 1 штука; для проведення інжинірингових робіт для комплектації стаціонарного бетонного вузла АБЗУ-20 Покупець надає Бетонозмішувач СБ 242-6-04; загальна сума Контракту 1600000 грн.; розрахунки здійснюються шляхом безготівкового перерахування на рахунок Продавця за етапами: платіж 1 800000 грн. до 12.04.2019р., платіж 2 600000 грн. до 02.06.2019р., платіж 3 200000 грн. до 10.06.2019р.; право власності на товар виникає з моменту повної оплати Товару (а.с. 38-41).

Також, між позивачем ТзОВ «Міжнародний завод бетонного устаткування» (Продавець) та ТзОВ «Інізіо» (Покупець) було досягнуто домовленість щодо поставки товару, обумовленого сторонами. На виконання домовленостей, Продавцем виставлено ТзОВ «Інізіо» рахунок-фактуру від 23.04.2019р. №23/04, а Покупцем сплачено вартість товару відповідно до платіжного доручення від 24.04.2019р. №422 (а.с. 17, 18).

При здійсненні операції з поставки за умовами Контракту № від 11.04.2019 року, позивач склав податкову накладну №2 від 24.04.2019р. на суму 200000 грн. (в тому числі ПДВ 33333,33 грн.) (а.с. 46).

При здійсненні господарської операції з ТзОВ «Інізіо», позивач склав податкову накладну №3 від 24.04.2019р. на суму 49700 грн. (в тому числі ПДВ 8283,33 грн.) (а.с. 19).

Із квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14.05.2019 р. видно, що документ прийнято. Реєстрація податкової накладної №2 від 24.04.2019 р. зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки вказана податкова накладна відповідає вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в ЄРПН (а.с. 47).

24.05.2019 р. позивачем надіслано повідомлення №2 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, щодо господарських операцій за вищевказаною податковою накладною №2 від 24.04.2019 р. та копії документів, які підтверджують реальність здійснення таких господарських операцій (а.с. 48, 51-111).

03.06.2019 року комісією ГУ ДФС у Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1180263/42548080, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №2 від 24.04.2019 р. в ЄРПН з підстави ненадання платником податку копій документів, а саме: розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків (а.с. 49-50).

Із квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 13.05.2019 р. видно, що документ прийнято. Реєстрація податкової накладної №3 від 24.04.2019 р. зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки вказана податкова накладна відповідає вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в ЄРПН (а.с. 20).

24.05.2019 р. позивачем надіслано повідомлення №1 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, щодо господарських операцій за вищевказаною податковою накладною №3 від 24.04.2019 р. та копії документів, які підтверджують реальність здійснення таких господарських операцій (а.с. 21, 24-37).

30.05.2019 року комісією ГУ ДФС у Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1176187/42548080, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №3 від 24.04.2019 р. в ЄРПН з підстави ненадання платником податку копій документів, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у томі числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити) (а.с. 22-23).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову, з врахуванням наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України, в редакції чинній на час подання податкових накладних контролюючому органу, передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок №1246) відповідно до пункту 12 якого після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Згідно з пунктом 17 Порядку №1246, квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Судом першої інстанції також вірно враховано, що постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в редакції чинній на час подання податкової накладної (далі - Порядок №117).

Так, відповідно до пунктів 14, 15 Порядку №117, перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Законодавцем не визначено чіткого переліку документів, які платник податку може подати до контролюючого органу, такий перелік визначається платником податку на власний розсуд у кожному випадку окремо, в залежності від підстав зупинення реєстрації податкової накладної.

Таким чином, при зупиненні реєстрації податкової накладної з посиланням на ненадання платником податків достатніх документів, контролюючий орган має чітко зазначити конкретний вид критерію ризиковості платника податку та навести у розрізі визначеного критерію перелік документів, надання яких дасть можливість прийняти податкову накладну до реєстрації.

Колегія суддів також зазначає, що вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки закріплює диференціацію документів, які є достатніми для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, залежно від встановленої відповідності податкової накладної тому чи іншому критерію.

Із квитанцій від 13.05.2019р. та від 14.05.2019р. про зупинення реєстрації за податковими накладними від 24.04.2019 року видно, що реєстрація ПН №2 та №3 була зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки вказані податкові накладні відповідають вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

Зміст цих квитанцій зумовлює висновок про те, що фіскальним органом в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України не вказано конкретного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних у такому виді, який би унеможливив неоднозначне розуміння цієї пропозиції платником податків, що призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Як встановлено судом та не заперечується представниками сторін, позивачем було подано письмові пояснення та копії документів для підтвердження реальності здійснення господарських операцій за податковими накладними від 24.04.2019р. №2 та №3.

Так, на підтвердження реальності господарської операції із ТзОВ «Гартек» відповідно до податкової накладної №2 позивачем надано: Контракт № про поставку стаціонарного бетонного вузла АБЗУ-20 від 11.04.2019 року, укладений між ТзОВ «Міжнародний завод бетонного устаткування» (Продавець) та ТзОВ «Гартек» (Покупець) та Специфікацією повного комплекту до Контракту № про поставку стаціонарного бетонного вузла АБЗУ-20 від 11.04.2019 року. Також платіжним дорученням №16 від 24.04.2019 р. підтверджено оплату ТзОВ «Гартек» за поставлений ТзОВ «Міжнародний завод бетонного устаткування» товар в сумі 20000 грн., в тому числі ПДВ 33333,33 грн. (а.с. 38-45).

Сторонами також не заперечується, що 24.05.2019 року позивачем направлено контролюючому органу пояснення та копії документів до зазначеної господарської операції, а саме: -Договір оренди майна №5 від 01.04.2019 року та Акт прийому-передачі майна в оренду до цього Договору; - Договір поворотної фінансової допомоги від 22.04.2019 р.; - Договір оренди обладнання №3 від 01.04.2019р. та Акт прийому-передачі майна в оренду до цього Договору; - платіжні доручення за квітень 2019 р.; - видаткові накладні та товарно-транспортні накладні за квітень 2019 року (а.с. 51-111).

Окрім того, на підтвердження реальності господарської операції з ТзОВ «Інізіо» відповідно до податкової накладної №3 позивачем надано рахунок-фактуру №23/04 від 23.04.2019 року щодо поставки товару. Платіжним дорученням №422 від 24.04.2019 року підтверджено оплату ТзОВ «Інізіо» за поставку ТзОВ «Міжнародний завод бетонного устаткування» монтажного матеріалу в сумі 49700 грн., у тому числі ПДВ 8283,33 грн.. Видатковою накладною №РН-0000002 від 25.04.2019 року підтверджено, що поставка товару за господарською операцією з ТзОВ «Інізіо» відбулась 25.04.2019 року (а.с. 17, 18, 24).

Сторонами також не заперечується, що 24.05.2019 року позивачем направлено контролюючому органу пояснення та копії документів до зазначеної господарської операції, а саме: - Договір оренди майна №5 від 01.04.2019 року; - товарно-транспортні накладні за квітень 2019 року; - видаткові накладні та платіжки за квітень 2019 р. (а.с. 24-37).

Колегія суддів також звертає увагу на те, що згідно з пунктом 18 Порядку роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017р. №566, Комісія може перевірити подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отриманні з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, в тому числі електронні, одержані від інших платників податків, засобів масової інформації тощо).

Пунктом 19 Порядку №117 визначено, що комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Згідно пункту 23 Порядку №117, комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку: - щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної/ розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, менше 30 млн. гривень, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яке реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу; - щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних/ розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної/ розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, більше 30 млн. гривень включно, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування, яке попередньо реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних/ розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається до комісії центрального рівня.

Пунктами 20, 21 Порядку №117 передбачено, що зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі. Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

В свою чергу, оскаржувані рішення про відмову в реєстрації податкових накладних від 24.04.2019 р. №2 та №3 містять формальні підстави відмови в реєстрації, які зазначені у Порядку №117. Зокрема у них не зазначено, якими мотивами керувалася Комісія, вважаючи, що надані Товариством документи не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що відмова у прийнятті до реєстрації податкової накладної з підстав недостатності документів для прийняття рішення про реєстрацію можлива виключно за умови наявності вичерпного переліку таких документів. Посилання на вказану підставу в обґрунтування прийняття рішень про відмову за відсутності встановленого законодавством вичерпного переліку документів, та за умови не наведення комісією доказів того, що документи, подані платником податків є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, вказує на протиправність рішень про відмову в реєстрації податкової накладної.

Судом першої інстанції вірно враховано та обгрунтовано зазначено, що подані до контролюючого органу позивачем письмові пояснення та копії документів підтверджують здійснення позивачем господарських операцій із ТзОВ «Гартек» та ТзОВ «Інізіо», по яким складено податкові накладні від 24.04.2019р. №2 та №3. Ознак порушення вимог законодавства щодо їх складення вони не містять та є достатніми для прийняття Комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію вказаної податкової накладної в ЄРПН. Господарські операції, за наслідками яких складено зазначені податкові накладні, здійснені позивачем в межах його господарської діяльності, є фактичними та підтверджуються первинними документами.

За вказаних обставин контролюючий орган не був позбавлений можливості перевірити подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів з даними, що надходять або можуть бути отриманні з інших джерел інформації.

Таким чином, являються безпідставними доводи відповідачів (апелянтів) про те, що позивачем не було надано копії всіх необхідних документів, що підтверджують реальність вчинення господарських операцій.

Судом першої інстанції також зазначено, що Наказ Міністерства фінансів України «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» №567 від 13.06.2017р. втратив чинність на підставі Наказу Міністерства фінансів № 409 від 06.04.2018р. 25.05.2018р..

Критерії ризиковості є основою для роботи системи зупинення реєстрації податкових накладних, оскільки саме вони і є підставами, з яких реєстрацію податкової накладної може бути зупинено. На це прямо вказує зміст підпункту 3 пункту 13 Порядку №117, відповідно до якого у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються, зокрема, критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку.

За відсутності належним чином встановлених Критеріїв ризиковості процедура зупинення реєстрації податкових накладних не може бути реалізована, адже підставами для такого зупинення є відповідність ПН / РК Критеріям ризиковості (пункт 7 Порядку №117).

Критерії ризиковості платника податку та/або критерії ризиковості господарської операції є важливим елементом порядку визначення об`єкту оподаткування ПДВ, оскільки безпосередньо впливають на суму податкових зобов`язань платника податків-покупця. Відповідно, такі Критерії можуть затверджуватися виключно нормативно-правовим актом.

Суд першої інстанції сформував висновок про те, що на момент зупинення реєстрації ПН №2 та ПН №3 в ЄРПН був відсутній будь-який належним чином затверджений (прийнятий) нормативно-правовий акт, який би врегульовував питання визначення підстав для зупинення реєстрації податкових накладних.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що такі висновки суду першої інстанції апелянтами (відповідачами) ГУ ДФС у Рівненській області та ДФС України в апеляційній скарзі не заперечені і з цього приводу жодних обґрунтувань в апеляційній скарзі не наведено.

Відносно доводів апеляційної скарги про те, що суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження щодо оцінки повноти надання документів, що належить виключно до компетенції Комісії ГУ ДФС у Рівненській області, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статей 2, 5 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Статтею 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 245 КАС України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд, може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Крім цього, частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» №.30985/96).

Таким чином, судом першої інстанції сформовано вірний висновок про те, що у зв`язку із протиправністю спірних Рішень про відмову в реєстрації податкових накладних №2 і №3 від 24.04.2019р., необхідно зобов`язати відповідного суб`єкта владних повноважень здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі цих податкових накладних.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень Комісії №1180263/42548080 від 03.06.2019р. та №1176187/42548080 від 30.05.2019р. про відмову у реєстрації податкових накладних та зобов`язання ДФС України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні подані ТзОВ «Міжнародний завод бетонного устаткування».

Водночас, з врахуванням частини 2 статті 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення про зупинення реєстрації податкової накладної та в подальшому рішення щодо відмови у реєстрації такої покладається на відповідачів.

Отже, контролюючий орган повинен надати належні та достатні докази на підтвердження того, що зупинення реєстрації податкових накладних, поданих Товариством та прийняття рішення про відмову в реєстрації таких, вчинені відповідно до приписів ПК України, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, та за наявності підстав, встановлених вищезгаданими нормативно-правовими актами.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до пункту 28 Порядку №117, податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно з пунктом 20 Порядку №1246, у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Оскільки рішення Комісії ГУ ДФС у Рівненській області №1180263/42548080 від 03.06.2019 р. та №1176187/42548080 від 30.05.2019 р. є протиправними та підлягають скасуванню, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 24.04.2019р. №2 та №3.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року в адміністративній справі №460/1427/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний завод бетонного устаткування» до Головного управління ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 06.12.2019 року