Справа № 1.380.2019.004627
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11429/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

за участю секретаря судового засідання Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІКО-ЕКСПО» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року про закриття провадження у справі № 1.380.2019.004627, прийняту Лунь З.І. у м.Львові о 10 годині 22 хвилині, повний текст складено 09 жовтня 2019 року, за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІКО-ЕКСПО» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелоперська компанія «Мальви» про визнання протиправними та скасування дозволу на виконання будівельних робіт, -

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІКО-ЕКСПО» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Державної архітектурно- будівельної інспекції України (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати виданий відповідачем дозвіл на виконання будівельних робіт №ІУ 87 від 11.07.2017 на об`єкт «Будівництво багатоповерхових житлових будинків з вбудованими приміщеннями комерційного призначення і підземним паркінгом та дошкільного навчального закладу на вул.Угорській, 14 (1 та 2 черги будівництва) у м.Львові», замовник Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелоперська компанія «Мальви».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року закрито провадження у справі, з підстав непідсудності спору суду адміністративної юрисдикції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІКО-ЕКСПО» подало апеляційну скаргу з підстав порушення норм процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що у ТОВ ДК «Мальви» відсутні будь які зареєстровані права на земельну ділянку, щодо забудови якої видано оспорюваний дозвіл. Право оренди цієї земельної ділянки зареєстровано за позивачем, що відображено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (запис 17964057 від 07.12.2016), дані якого є публічними, відкритими та загальнодоступними, згідно із статтею ст. З, 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При оцінці спірних правовідносин місцевий адміністративний суд не застосував вказані норми матеріального права та дійшов хибного висновку, що у відносинах землекористування існує юридична невизначеність. ТзОВ ДК «Мальви» не оспорювало та не оспорює належність позивачу прав землекористувача (орендаря) земельної ділянки.

Оспорюваним актом відповідач надав ТзОВ ДК «Мальви» дозвіл на будівництво на належній позивачу земельній ділянці, проти волі позивача наділивши правовим статусом замовника будівництва. Незважаючи на те, що в оспорюваному дозволі позивач дійсно не згадується, дозвіл безпосередньо визначає права та обов`язки позивача, як користувача земельної ділянки на якій дозволено виконання будівельних робіт.

Просить скасувати ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

ТзОВ «Девелоперська компанія «Мальви» подало відзив на апеляційну скаргу, зазначаючи, що оспорює дозвіл на виконання будівельних робіт виданий третій особі ТзОВ «Девелоперська компанія «Мальви», який є правовим актом індивідуальної дії і породжує права та обов`язки тільки для третьої особи. Просить апеляційну скаргу на оскаржуване рішення суду залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, який просить апеляційну скаргу задоволити, представника третьої особи, який просить залишити без змін рішення суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «Юніко-Експо», оскаржує дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий відповідачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Девелоперська компанія «Мальви», з тих підстав, що позивач заперечує право Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоперська компанія «Мальви» на користування земельною ділянкою, яка належить на праві власності позивачу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, оскаржуючи дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий Державною архітектурно-будівельною інспекцією України ТзОВ «Девелоперська компанія «Мальви», фактично заперечує право цього товариства, на користування земельної ділянкою.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач оскаржуючи дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий третій особі, фактично заперечує право третьої особи на користування земельною ділянкою, що виключає розгляд даного спору в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій - частина перша статті 4 КАС України.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг - пункт 7 частини першої статті 4 КАС.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

За правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Проте, з установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини полягають у захисті позивачем ТзОВ «Юніко-Експо» свого майнового інтересу, як землекористувача земельної ділянки, на якій спірним дозволом дозволено виконання будівельних робіт. Тобто, вимоги позивача до ДАБІ України обґрунтовано відсутністю належних доказів наявності у третьої особи ТзОВ «Девелоперська компанія «Мальви» права власності чи права користування земельною ділянкою, що перебуває у володінні та користуванні позивача на підставі договору оренди, що свідчить про незаконність виданого дозволу на виконання будівельних робіт.

Апеляційний суд вважає, що позивач, оскаржуючи дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий відповідачем третій особі, фактично заперечує право третьої особи, тобто ТзОВ «Девелоперська компанія «Мальви», на користування земельної ділянкою.

Таким чином, спір в даній справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а випливає із захисту позивачем ТзОВ «Юніко- Експо» своїх майнових прав, тобто захисту цивільного права.

Апеляційний суд вважає, що в межах адміністративного судочинства не можливо захистити належним чином права позивача, адже, окрім надання оцінки діям відповідача, позивач фактично просить встановлення обставин та надання оцінки правомірності забудови земельної ділянки, а суд у порядку адміністративного судочинства позбавлений можливості надавати оцінку правомірності набуття третьою особою такого права.

Посилання ТзОВ «Юніко-Експо» в апеляційній скарзі на те, що між учасниками спору, а саме позивачем ТзОВ «Юніко-Експо» та третьою особою ТзОВ «Девелоперська компанія «Мальви», відсутній спір про право на користування земельною ділянкою, на якій спірним дозволом дозволено виконання будівельних робіт, спростовується наявністю у провадженні господарського суду Львівської області справи № 914/1979/19 за позовом ТзОВ «Юніко- Експо» до ТзОВ «Девелоперська компанія «Мальви», ТзОВ «Цикада Плюс» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ТзОВ «ФК «Новий Львів» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом: звільнення земельної ділянки, в тому числі від тимчасових споруд, майна, обладнання, техніки, працівників; знесення самочинного збудованих об`єктів на земельній ділянці, а саме, незавершені будівництвом секції № 5, 6, 7, 8 на генплані та приведення в цій частині земельної ділянки до попереднього стану, який існував на момент передачі земельної ділянки.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, суд першої інстанції, ураховуючи суть та суб`єктний склад спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження в справі, у зв`язку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 243 ч.3, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІКО-ЕКСПО» - залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року про закриття провадження у справі № 1.380.2019.004627, без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 06.12.19