Справа № 240/5737/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/5737/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович І.Е.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

06 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року (повний текст якого складено у м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коростишівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :
у квітні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Коростишівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив: зобов`язати відповідача здійснити перерахунок йому пенсії за віком з урахуванням до страхового стажу періоду проходження ним строкової військової служби з 22.05.1977 по 03.05.1979; зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок пенсії з урахуванням архівної довідки про щомісячну заробітну плату за 2003-2005 роки №4486/с від 21.01.2019, виданої муніципальною архівною установою м. Надима та Надимського району без включення суми надбавок та районних коефіцієнтів з 01.03.2019.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при призначенні йому пенсії відповідачем безпідставно не було зараховано до його страхового стажу періоду проходження військової служби з 22.05.1977 по 03.05.1979, а також не враховано при визначенні розміру пенсії заробітну плату за 2003-2005 роки, що зазначена в довідці Муніципальної архівної установи м. Надима та Надимського району №4486/с від 21.01.2019. Підставою для не зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби з 22.05.1977 по 03.05.1979 стала невідповідність у написанні прізвища позивача у військовому квитку та у паспорті, а саме у паспорті вказано прізвище " ОСОБА_2 " (українською мовою) та " ОСОБА_2 " (російською мовою), натомість у військовому квитку зазначено прізвище " ОСОБА_3 " (російською мовою). В свою чергу, підставою для відмови у врахуванні заробітної плати за 2003-2005 роки, зазначеної в довідці Муніципальної архівної установи м. Надима та Надимського району №4486/с від 21.01.2019 при визначенні розміру пенсії позивачу стало те, що у зазначеній довідці відсутні відомості про розміри північної надбавки та районного коефіцієнту, які нараховувались за роботу в районах Крайньої Півночі, що унеможливлює здійснення відповідачем виключення суми зазначених надбавок і районних коефіцієнтів із розрахунку розміру пенсії позивача, як це передбачено нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення".

На переконання позивача, такі дії Коростишівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області є протиправними, оскільки позбавили його права на отримання пенсії за віком у більшому розмірі.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неврахування судом всіх обставин справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказав на те, що суд не розглянув докази у справі у їх сукупності, а відтак прийшов до необґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для зарахування періоду проходження військової служби до страхового стажу. Крім того, на переконання апелянта, відповідач не позбавлений можливості виділити розміри районного коефіцієнту та північної надбавки із заробітку позивача, попри відсутність виокремлення цих видів доплат у поданій ним довідці.

02 серпня 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України ухвалою суду 02 серпня 2019 року розгляд справи призначався в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року зупинено провадження у справі № 240/5737/19 до набрання законної сили судового рішення, прийнятого Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 489/5283/16-а (№К/9901/15553/18).

Ухвалою суду від 27 листопада 2019 року провадження у справі поновлено.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21 січня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Коростишівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії за віком (а.с. 33).

З 16 лютого 2019 року позивачу призначено пенсію відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 12.03.2019) (а.с. 17).

Проте, як зазначив позивач, при призначенні пенсії відповідачем не було зараховано до страхового стажу періоду позивача проходження військової служби з 22.05.1977 по 03.05.1979, а також не враховано при визначенні розміру пенсії заробітну плату за 2003-2005 роки, що зазначена в довідці Муніципальної архівної установи м. Надима та Надимського району №4486/с від 21.01.2019.

Зі змісту листа Коростишівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.04.2019 №4568/03 вбачається, що період проходження ОСОБА_2 військової служби з 22.05.1977 по 03.05.1979 не був зарахований до його страхового стажу у зв`язку з невідповідністю прізвища позивача у військовому квитку з паспортними даними, а саме: у паспорті прізвище " ОСОБА_2 ", а згідно військового квитка " ОСОБА_3 ". Відповідач повідомив, що період проходження військової служби буде зараховано до розрахунку пенсії у разі подання до органів Пенсійного фонду підтверджуючої довідки з військового комісаріату (а.с. 18).

Також відповідно до листа Коростишівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06.03.2019 №3283/03 слідує, що підставою для неврахування при визначенні розміру пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за 2003-2005 роки, зазначеної в довідці Муніципальної архівної установи м. Надима та Надимського району №4486/с від 21.01.2019 слугувало те, що у вищезазначеній довідці №4486/с від 21.01.2019 відсутні відомості про розміри північної надбавки та районного коефіцієнту, які нараховувались за роботу позивача в районах Крайньої Півночі, що позбавило відповідача можливості відповідно до Закону Україну "Про пенсійне забезпечення" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключити суми зазначених надбавок і районних коефіцієнтів із розрахунку розміру пенсії позивача (а.с. 26).

Вважаючи, зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у паспорті прізвище позивача зазначено " ОСОБА_2 ", натомість у військовому квитку вказано прізвище " ОСОБА_3 ", а у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_2 від 02.07.1997 та у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 11.07.1979, які також містять інформацію про проходження військової служби, вказано прізвище " ОСОБА_3 " та відповідно " ОСОБА_2 ". Відтак, відповідач, виявивши під час реалізації наданих йому п. 4.2 Порядку № 22-1 повноважень, невідповідність у прізвищі, зазначеному у військовому квитку з прізвищем позивача, вказаним у його паспорті та відмовляючи у зв`язку з цим у зарахуванні до страхового стажу періоду проходження строкової військової служби ОСОБА_1 з 22.05.1977 по 03.05.1979 в Радянській армії, діяв відповідно до чинного законодавства. Крім того, з метою врахування при призначенні йому пенсії заробітної плати за період роботи з 28.07.2003 по 28.02.2005 в районах Крайньої Півночі позивач надав відповідачу архівну довідку №4486/с від 21.01.2019, зі змісту якої слідує, що отримана ОСОБА_2 за періоди роботи з 28.07.2003 по 28.02.2005 в районах Крайньої Півночі заробітна плата зазначена загальною сумою за кожен місяць, без відображення складових заробітної плати, в тому числі й розмірів районного коефіцієнта та північної надбавки, які були отримані кожного місяця. Враховуючи те, що позивач має право на зарахування при обчисленні пенсії заробітної плати, отриманої за період роботи в районах Крайньої Півночі, без урахування районного коефіцієнта та північної надбавки, а подана ним до відповідача довідка №4486/с від 21.01.2019 не містить відомостей про розміри північної надбавки та районного коефіцієнту, які нараховувались за роботу в районах Крайньої Півночі, то орган Пенсійного фонду не мав об`єктивної можливості виключити суми зазначених надбавок і районних коефіцієнтів із розрахунку розміру пенсії позивача, у зв`язку із чим відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати, зазначеної у вказаній довідці.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а також суспільні відносини з приводу призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовані Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Положеннями ст. 1 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За приписами ст. 9 Закону №1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Умови призначення пенсії за віком визначені ст. 26 Закону №1058-IV. Так, частиною першою вказаної статті передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV).

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби (п. "в" ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII).

За приписами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями пп. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 6 Порядку № 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що військова служба зараховується до стажу роботи особи при призначенні пенсії у випадку наявності відповідного запису про період військової служби у трудовій книжці особи та підтвердження періоду військової служби даними, зазначеними у військовому квитку. Крім того, період проходження військової служби може бути підтверджений довідкою військового комісаріату, військової частини чи установи системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, або ж довідкою архівних і військово-лікувальних установ.

Оцінюючи доводи апелянта стосовно протиправності дій відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду проходження ним військової служби з 22.05.1977 по 03.05.1979, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

З матеріалів справи слідує, що з метою зарахування періоду проходження військової служби до страхового стажу, що враховується при призначенні пенсії, ОСОБА_2 подав до Коростишівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області військовий квиток серії НОМЕР_4 від 03.10.1977

З наявної у матеріалах справи копії вищезазначеного військового квитка серії НОМЕР_4 від 03.10.1977 вбачається, що в ньому містяться відомості про проходження строкової військової служби в період з 22.05.1977 по 03.05.1979. Однак, у даному військовому квитку вказано, що він виданий на ім`я " ОСОБА_4 " (російською мовою) (а.с.19-20). На підставі військового квитка серії НОМЕР_4 , інформація про проходження позивачем в період з 22.05.1977 по 03.05.1979 військової служби була занесена до трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 від 02.07.1997, копія якої наявна у матеріалах справи (а.с.22). Проте, згідно з даною трудовою книжкою колгоспника, остання видана на ім`я " ОСОБА_4 " (російською мовою).

Крім того, до матеріалів справи позивачем було додано копію його трудової книжки серії НОМЕР_3 від 11.07.1979 в якій міститься запис № 1, занесений до трудової книжки на підставі військового квитка серії НОМЕР_4 , про службу в Радянській армії в період з 22.05.1977 по 08.05.1979. Разом з тим, вказана трудова книжка видана на ім`я " ОСОБА_5 " (російською мовою) (а.с. 24).

Водночас, у свідоцтві про народження позивача серії НОМЕР_5 від 23.03.1966 його прізвище, ім`я, по батькові російською мовою зазначено як: " ОСОБА_4 " (а.с. 21).

Натомість, у паспорті позивача серії НОМЕР_6 , виданому 25.11.1988 Коростишівським РВ УМВС України в Житомирській області, прізвище, ім`я, по батькові позивача українською мовою зазначено як: " ОСОБА_2 ", а російською мовою - " ОСОБА_5 " (а.с.13).

Таким чином, у паспорті прізвище позивача зазначено " ОСОБА_5 ", натомість у військовому квитку вказано прізвище " ОСОБА_3 ", а у трудовій книжці колгоспника №178 від 02.07.1997 та у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 11.07.1979, які також містять інформацію про проходження військової служби, вказано прізвище " ОСОБА_3 " та " ОСОБА_5 " відповідно.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

В даному випадку колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що наявність розбіжностей у прізвищі позивача, вказаному в його паспорті серії НОМЕР_6 від 25.11.1988, а також у прізвищі, вказаному у військовому квитку серії НОМЕР_4 , не дає можливості встановити належність зазначеного військового квитка ОСОБА_1 та, як наслідок, зарахувати вказаний в ньому період військової служби в Радянській армії з 22.05.1977 по 03.05.1979 до стажу роботи, що зараховується при призначенні пенсії.

При цьому, встановлення факту належності ОСОБА_1 військового квитку серії НОМЕР_4 від 03.05.1977 не належить до повноваження адміністративного суду.

Оскільки інших передбачених Порядком №637 документів для підтвердження проходження військової служби в період з 22.05.1977 по 03.05.1979 (довідки військового комісаріату, військової частини чи установи системи Міноборони або ж довідки архівних установ) позивачем ні до органу пенсійного фонду, ні до матеріалів справи не надано, то судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні вказаної позовної вимоги.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність підстав для перерахунку пенсії позивачу з урахуванням архівної довідки про щомісячну заробітну плату за 2003-2005 роки №4486/с від 21.01.2019, виданої муніципальною архівною установою м. Надима та Надимського району, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до даних трудової книжки ОСОБА_1 , позивач в період з 28.07.2003 по 28.02.2005 працював в ООО "Строительно-проектное обьединение", яке знаходиться в м. Надим Ямало-Ненецького автономного округу (а.с.22-23).

Відповідно до Переліку районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на які поширюється дія Указів Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року та від 26 вересня 1967 року про пільги для осіб, працюючих в цих районах та місцевостях, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року №1029, територія м. Надим Ямало-Ненецького автономного округу, де працював позивач, територіально відноситься до районів Крайньої Півночі.

Згідно з ч. 4 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії визначений ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Згідно з ст. 41 Закону № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

За приписами ст. 64 Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (стаття 65 Закону № 1788-XII).

Згідно з ст. 66 Закону № 1788-XII до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Водночас, положеннями ст. 72 Закону №1788-XII передбачено, що при обчисленні середньомісячного заробітку працівникам за роботу за межами України враховується заробітна плата, яку вони одержували перед виїздом (статті 64-67), або за їх вибором заробіток, що визначається відповідно до статті 73 цього Закону, а за умови сплати в цей період внесків до Пенсійного фонду України - на загальних підставах.

Таким чином, Законом №1788-XII та Законом №1058-IV, які були чинними в період роботи позивача з 28.07.2003 по 28.02.2005 в районі Крайної Півночі та на час призначення йому пенсії, не врегульовано питання включення до заробітної плати для обчислення пенсії північної надбавки та районного коефіцієнту.

За приписами ч. 4 ст. 1 Закону №1788-XII у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону №1788-XII законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, серед іншого, з цього Закону та міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 (далі - Угода від 13 березня 1992 року) закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

При цьому, метою Угоди від 13 березня 1992 року є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди. Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Частиною 1 ст. 6 Угоди від 13 березня 1992 року закріплено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць угоди здійснюється по місцю проживання.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 6 цієї Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди, зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж.

Тобто, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Разом з тим, рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав №01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 роки встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Статтею 3 Угоди від 13 березня 1993 року також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

У зв`язку з необхідністю врегулювання питань у галузі пенсійного забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, 15 січня 1993 року було укладено Тимчасову Угода між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення (далі - Тимчасова Угода від 15 січня 1993 року).

Статтею 3 Тимчасової Угоди від 15 січня 1993 року визначено, що при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації.

Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно з законодавством України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року).

Відповідно до положень статті 14 Федерального закону Російської Федерації "Про трудові пенсії в Російській Федерації" від 17 грудня 2001 року № 173-ФЗ фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості особам, які проживають в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях, збільшується на відповідний районний коефіцієнт, який встановлюється Урядом Російської Федерації залежно від району (місцевості) проживання, на весь період проживання зазначених осіб у цих районах (місцевостях). При переїзді громадян на нове місце проживання в інші райони Крайньої Півночі і прирівняні до них місцевості, в яких встановлено інші районні коефіцієнти, фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається з урахуванням розміру районного коефіцієнта за новим місцем проживання.

При виїзді громадян за межі районів Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостей на нове місце проживання фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається відповідно до пунктів 2 - 5 цієї статті (тобто без урахування районного коефіцієнта та північної надбавки).

Аналогічні положення були закріплені і в частині третій ст. 96 Закону СРСР "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" від 15.05.1990 року №1480-І, відповідно до якої при вибутті осіб, які проживають у районах, де до заробітної плати встановлено районні коефіцієнти, за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлено, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Районний коефіцієнт - показник відносного збільшення заробітної плати з метою компенсації додаткових витрат і підвищених витрат праці, пов`язаних з виконанням роботи і проживанням в регіонах з важкими кліматичними умовами. В даний час районні коефіцієнти, розмір яких від 1,1 до 2,0, застосовуються до заробітної плати працівників, зайнятих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, районах Сибіру, Далекого Сходу, Уралу, північних регіонах європейської частини Російської Федерації.

Тобто, такий коефіцієнт пов`язаний саме із проживанням та роботою особи на території, в тому числі, районів Крайньої Півночі.

Крім того, спірний період роботи позивача не є страховим в розумінні Закону №1058, оскільки набутий не на території України і внески сплачувалися не до системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування України, у зв`язку з чим правила щодо обчислення пенсії, враховуючи такий заробіток, застосовуються з урахуванням двосторонньої міжнародної угоди, якою є Тимчасова Угода між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що отримана ОСОБА_2 заробітна плата за період його роботи з 28.07.2003 по 28.02.2005 в районах Крайньої Півночі підлягає врахуванню при обчисленні йому пенсії без урахування районного коефіцієнта та північної надбавки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №345/4049/16-а та у постанові Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року у справі №489/5283/16-а.

Натомість, в матеріалах справи міститься архівна довідка №4486/с від 21.01.2019, видана муніципальною архівною установою м. Надима та Надимського району, зі змісту якої вбачається, що отримана ОСОБА_2 за період роботи з 28.07.2003 по 28.02.2005 в районах Крайньої Півночі заробітна плата зазначена в довідці загальною сумою за кожен місяць, без відображення складових заробітної плати, в тому числі й розмірів районного коефіцієнта та північної надбавки, які були отримані кожного місяця.

Слід зазначити, що органи Пенсійного фонду України здійснюють нарахування пенсії на підставі наданих їм іншими органами довідок про розмір отриманої особою заробітної плати, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру заробітної плати, зазначеної в такій довідці. Відповідальність за внесення тих чи інших складових заробітної плати до довідки про розмір заробітної плати для призначення пенсії покладається на установу, якою видавалась така довідка.

При цьому, відповідач не наділений повноваженнями самостійно виокремлювати із загальної суми заробітної плати розмір районного коефіцієнта та північної надбавки, які були отримані позивачем за період роботи в районах Крайньої Півночі відповідно до наданої ним довідки.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги позивача щодо наявності підстав для здійснення йому перерахунку пенсії з урахуванням архівної довідки про щомісячну заробітну плату за 2003-2005 роки №4486/с від 21.01.2019, виданої муніципальною архівною установою м. Надима та Надимського району, шляхом самостійного виключення відповідачем з розрахунку сум надбавок та районних коефіцієнтів є безпідставними, оскільки відсутність у вказаній довідці інформації про розміри північної надбавки та районного коефіцієнту, які нараховувались за роботу в районах Крайньої Півночі, необхідної для виключення зазначених надбавок із розміру заробітної плати, що враховується при призначенні пенсії, позбавляє відповідача можливості здійснити відповідний перерахунок пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, в той час як доводи апеляційної скарги не спростовують зазначеного висновку суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 06 грудня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.