Справа № 487/2172/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 487/2172/19

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 02.09.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду (далі Центральне ОУПФ) України м. Миколаєва Миколаївської області (з урахуванням уточнення позовних вимог) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком та скасування рішення від 17 січня 2019 року №6/2-з "Про відмову в призначенні пенсії за віком";

- зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 19 жовтня 2018 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідач, в порушення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058), Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), за наявності запису про роботу у трудовій книжці, протиправно відмовив у зарахуванні періоду роботи до страхового стажу для обчислення пенсії і, як наслідок, протиправно відмовив у призначенні пенсії за віком.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що в призначенні пенсії позивачу було відмовлено в зв`язку з недотриманням вимог ст. 26 Закону №1058, а саме - відсутністю необхідного страхового стажу 25 років. У трудовій книжці позивача, містяться виправлення та неточності.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року замінено відповідача у справі його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Миколаївській області.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУПФ України в Миколаївській області відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року в зв`язку з тим, що воно постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що надав всі необхідні документи, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який затверджено Постановою Пенсійного Фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, які оформлені відповідно до вимог чинного законодавства. Враховуючи що надані документи підтверджуюсь його право на призначення пенсії за віком, вважає, що має право на призначення йому пенсії за віком.

У відзиві ГУПФ України в Миколаївській області на апеляційну скаргу вказується, що судом першої інстанції було повно з`ясовані всі обставини справи, вірно застосовано норми пенсійного законодавства та відповідно винесено законне та обґрунтоване рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції:

ОСОБА_1 19 жовтня 2018 року звернувся до Центрального ОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області із заявою про призначення йому пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону №1058. До заяви позивач додав: копію паспорта, копію картки фізичної особи - платника податків, копію трудової книжки, копію диплому.

Відповідач Рішенням №6/2-з від 17 січня 2019 року відмовив позивачу у призначені пенсії за віком (а.с. 7-9) у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років.

Зокрема, в Рішенні відповідач зазначив, що до страхового стажу ОСОБА_1 неможливо зарахувати періоди роботи в Миколаївській морехідній школі (з 22 листопада 1984 року по 01 грудня 1984 року), у СП "Миколаїв-Таврія" Автосервіс ЗАЗ (з 16 квітня 1992 року по 15 вересня 1992 року), в МП "Діаза" (з 16 вересня 1992 року по 11 серпня 1993 року) та в ПП "Конрад" (з 18 листопада 1997 року по 18 жовтня 2005 року), оскільки трудова книжка позивача містить розбіжності та неточності.

Не погоджуючись з Рішенням відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що посилання відповідача в частині внесених записів з порушеннями до трудової книжки позивача є обґрунтованими, зокрема, певні записи не містять посилання на номер та дату наказу про звільнення, а певні записи містять виправлення. Стосовно спірного періоду зарахування страхового стражу позивача з 18 листопада 1997 року по 18 жовтня 2005 року, суд зазначив, що згідно з даними відділу адміністрування, супроводження інформаційних систем, електронних реєстрів та захисту інформації управління відсутня інформація про заробітну плату позивача та сплату страхових внесків за час роботи в ПП "Конрад" за період з 2000 по 2005 рік.

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 26 Закону №1058 визначено, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону №1788, Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637 (далі Порядок №637).

Відповідно до п.п.2-3 Порядку №637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.18 Порядку №637 підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п.17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відмовляючи в зарахуванні страхового стажу, Центральне ОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області посилалось на відсутність в певних записах трудової книжки ОСОБА_1 посилання на номер та дату наказу про звільнення, відсутня посада та підпис відповідальної особи, що внесла запис про звільнення.

Судова колегія вважає в цій частині висновки відповідача такими, що не відповідають вимогам ч.2 ст. 2 КАС України.

Відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Враховуючи те, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, судова колегія дійшла висновку, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Також, в оскаржуваному Рішенні про відмову у призначені пенсії за віком, Центральне ОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області зазначило, на запити управління по витребуванню документів, уточнюючих періоди роботи в Миколаївській морехідній школі, в СП "Миколаїв-Таврія" Автосервіс ЗАЗ, в МП "Діаза", в ПП "Конрад" позитивних відповідей не отримано.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідачем на надано жодного належного доказу того, що ним направлялись вищезазначені запити по витребуванню документів.

Отже, судова колегія вважає, органом Пенсійного фонду України не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності трудового стажу позивача.

Аналогічні правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09 серпня 2019 року у справі №654/890/17, від 07 листопада 2019 року у справі №686/19477/16-а.

Таким чином, проаналізувавши правовідносини, що склалися між сторонами у даній справі, судова колегія приходить до висновку, що права позивача були порушені.

Разом з тим, судова колегія вважає необхідним зазначити, що суд не обраховує дійсний загальний стаж позивача, тому, в даному випадку, відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію.

Однак, ч.2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судова колегія вважає, що, в даному випадку, наявні підстави для захисту прав позивача шляхом скасування рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії, а також зобов`язання відповідача здійснити повторний розгляд заяви позивача з урахуванням висновків, викладених в мотивувальній частині даної постанови.

Судова колегія вирішила питання щодо розподілу судових витрат відповідно ст.ст. 139-143 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за подачу адміністративного позову у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією №ПН1646475 від 19 березня 2019 року та за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції у розмірі 1 152,60 грн., що підтверджується квитанцією №28423779-1 від 01 жовтня 2019 року.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.3 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст. 315, п.3 ч.1 ст. 317, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (у теперішній час Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області) від 17 січня 2019 року №6/2-з "Про відмову в призначенні пенсії за віком".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 19 жовтня 2018 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків, викладених в мотивувальній частині даної постанови.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54020, м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. за подачу адміністративного позову та 1 152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 коп. за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 06 грудня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук`янчук О.В.