Справа № 440/4207/19
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2019 року м. ПолтаваСправа №440/4207/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ України в Полтавській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі - ГУПФ України в Харківській області), у якому просила:

зобов`язати ГУПФ України в Харківській області внести до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування дані щодо застрахованої особи ФОП ОСОБА_1 за 2000-2003 роки;

зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ФОП ОСОБА_1 2 роки 6 місяців.

Позовні вимоги обґрунтувала посиланням на те, що вона у червні 2019 року звернулась до Полтавського ОУПФ із заявою про призначення пенсії за віком, у відповідь на яку отримала повідомлення про недостатність наявного страхового стажу для призначення пенсії. Звертала увагу на те, що у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про подання нею звітності та сплату страхових внесків як фізичною особою - підприємцем за окремі періоди 2000-2003 років, з урахуванням чого ці періоди не можуть бути враховані до страхового стажу для призначення пенсії за віком.

2. Позиція відповідачів.

14.11.19 судом одержано відзив ГУПФ України в Полтавській області, у якому представник відповідача звертав увагу на те, що обчислення страхового стажу за період з 1.10.2000 по 31.12.2003 є можливим після подання позивачем звітності до системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб /а.с. 37-38/.

26.11.19 до суду надійшов відзив ГУПФ України в Харківській області, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити /а.с. 47-49/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що з огляду на припинення у визначеному законом порядку підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 зміни та уточнення до відомостей реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 6.11.19 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому частиною третьою зазначеної статті визначено, що у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Згідно з частиною п`ятою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Таким чином, подані представниками позивача 21.11.19 та 5.12.19 відповіді на відзив не є заявами по суті справи, адже доцільність їх подання судом не визнавалась.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_2 7.10.97 зареєстрована як фізична особа - підприємець, що підтверджено копією свідоцтва про державну реєстрацію серії В00 № НОМЕР_1 /а.с. 21/.

24.07.15 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис №4000173 про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , що підтверджено копією повідомлення державного реєстратора від 24.07.15 вих.№146 /а.с. 22/.

27.06.19 позивач звернулась до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про призначення пенсії за віком, що сторони не заперечують.

За результатами проведеного пенсійним органом розрахунку страховий стаж ОСОБА_1 на момент звернення склав 24 роки 5 місяців 27 днів, при необхідності мінімально 26 років стажу для призначення пенсії за віком /а.с. 25, 28/. При цьому пенсійним органом не зараховано стаж за 2000-2003 роки з огляду на відсутність у системі персоніфікованого обліку даних про подання ФОП ОСОБА_3 звітності за цей період та сплату страхових внесків.

При цьому залученою до матеріалів справи копією довідки Дергачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 1.05.19 вих.№181-33/39 підтверджено, що ФОП ОСОБА_3 у період з 18.09.97 по 31.12.03 перебувала на обліку в Управлінні як платник на загальній системі оподаткування та у періоди з 1.10.2000 по 31.12.2000, з 1.04.2001 по 31.12.2001, з 1.04.2002 по 31.12.2002, з 1.04.2003 по 31.12.2003 сплатила страхові внески /а.с. 24/.

Листом ГУПФ України в Полтавській області від 3.10.19 вих.№30780/05.5-20, наданому на адвокатський запит представника позивача, повідомлено, що ФОП ОСОБА_3 до органів Пенсійного фонду подано звіти про суми чистого доходу, з якого сплачуються страхові внески на обов`язкове державне пенсійне страхування за:

IV квартал 2000 року: чистий дохід 66,56 грн, належить до сплати страхових внесків - 21,30 грн, фактично сплачено - 21,30 грн;

ІІ квартал 2001 року: чистий дохід 165,60 грн, належить до сплати страхових внесків - 52,99 грн, фактично сплачено - 53,00 грн;

ІІІ квартал 2001 року: чистий дохід 59,00 грн, належить до сплати страхових внесків - 18,88 грн, фактично сплачено - 19,00 грн;

ІV квартал 2001 року: чистий дохід 25,88 грн, належить до сплати страхових внесків - 8,28 грн, фактично сплачено - 10,00 грн;

ІІ квартал 2002 року: чистий дохід 86,00 грн, належить до сплати страхових внесків - 27,52 грн, фактично сплачено - 27,55 грн;

ІІІ квартал 2002 року: чистий дохід 99,00 грн, належить до сплати страхових внесків - 31,68 грн, фактично сплачено - 32,00 грн;

ІV квартал 2002 року: чистий дохід 60,00 грн, належить до сплати страхових внесків - 19,20 грн, фактично сплачено - 19,00 грн;

ІІ квартал 2003 року: чистий дохід 100,00 грн, належить до сплати страхових внесків - 32,00 грн, фактично сплачено - 32,00 грн;

ІІІ квартал 2003 року: чистий дохід 290,00 грн, належить до сплати страхових внесків - 92,80 грн, фактично сплачено - 93,00 грн;

ІV квартал 2003 року: чистий дохід 284,00 грн, належить до сплати страхових внесків - 90,88 грн, фактично сплачено - 92,00 грн /а.с. 29-31/.

До цього листа додано копію картки особового рахунку ФОП ОСОБА_4 за період з 1.01.02 по 20.11.03 з відомостями про сплату позивачем страхових внесків /а.с. 32/.

Листом ГУПФ України в Полтавській області від 4.10.19 вих.№18078/03-21-20, наданому на адвокатський запит представника позивача, роз`яснено, що у разі подання позивачем звітності до системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб обчислення стажу з 1.10.2000 по 31.12.2003 буде здійснено за даними системи персоніфікованого обліку /а.с. 26-27/.

На цій підставі, позивач звернулась до суду з даним позовом.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 5.11.91 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 16 Закону України від 9.07.03 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", застрахована особа має право: отримувати безоплатно відомості, внесені до її персональної облікової картки з системи персоніфікованого обліку та Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; звертатися із заявою до територіального органу Пенсійного фонду про уточнення відомостей, внесених до персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 21 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що персональна електронна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості, зокрема: 1) умовно-постійна частина персональної електронної облікової картки: унікальний номер електронної облікової картки; серія, номер і найменування документа, що посвідчує особу; прізвище, ім`я та по батькові на момент створення електронної облікової картки; прізвище, ім`я та по батькові на поточний момент; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки та офіційно повідомили про це відповідний орган доходів і зборів і мають відмітку в паспорті); 2) частина персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат: код згідно з ЄДРПОУ або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки та офіційно повідомили про це відповідний орган доходів і зборів і мають відмітку в паспорті) страхувальника (платника); рік, за який внесено відомості; розмір страхового внеску за відповідний місяць; сума сплачених страхових внесків за відповідний місяць; страховий стаж; кількість відпрацьованих застрахованою особою календарних днів (годин) за відповідний місяць; ознака особливих умов праці, що дають право на пільги в системі пенсійного забезпечення; сума заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць.

За приписами частини першої статті 26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

При цьому частиною першою статті 24 цього Закону визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини другої цієї статті, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За змістом пунктів 1, 3, 7, 10 частини першої статті 1 Закону України від 8.07.10 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі - Закон №2464-VI) Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Статтею 14-1 Закону №2464-VI визначено, що Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру та здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.

Згідно зі статтею 18 Закону №2464-VI джерелами формування Державного реєстру є відомості, що надходять до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; платників єдиного внеску; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад; органів доходів і зборів та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску; інших джерел, передбачених законодавством.

А відповідно до статті 16 Закону №2464-VI, Державний реєстр створюється для забезпечення: ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації; накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб.

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.14 №10-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 8.07.14 за №785/25562 (надалі - Положення №10-1), відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон) визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Пунктами 4 та 5 розділу І "Загальні положення" Положення №10-1 встановлено, що реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб. Реєстр застрахованих осіб забезпечує: облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 розділу ІІІ "Створення облікової картки" Положення №10-1 визначено, що з метою забезпечення обробки інформації в Реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки.

Відповідно до пункту 3 розділу IV "Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них" Положення №10-1 відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Абзацами другим, третім пункту 4 вказаного розділу передбачено, що у разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили.

Внесення змін до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк після надходження (надання особою) рішення суду.

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

Суд враховує, що відомості про періоди трудової діяльності застрахованих осіб, а також суми сплачених страхових внесків є підставою для призначення та розрахунку пенсійних виплат.

Обчислення страхового стажу проводиться органами Пенсійного фонду на підставі даних системи персоніфікованого обліку, що містяться у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, складовою якого є Реєстр застрахованих осіб.

А відтак, помилкова відсутність таких відомостей в Реєстрі застрахованих осіб порушує право застрахованої особи на одержання виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до встановлених судом фактичних обставин справи позивач у період з 7.10.97 по 24.07.15 була зареєстрована як фізична особа - підприємець.

У період з 18.09.97 по 31.12.03 ФОП ОСОБА_3 перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Золочівському районі Харківської області (правонаступниками якого є Дергачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, а у подальшому - ГУПФ України в Харківській області), перебуваючи на загальній системі оподаткування та сплативши страхові внески за період, зокрема, з 1.10.2000 по 31.12.2000, з 1.04.2001 по 31.12.2001, з 1.04.2002 по 31.12.2002, з 1.04.2003 по 31.12.2003.

Факти подання позивачем звітів до органів Пенсійного фонду України про суми чистого доходу, з якого сплачуються страхові внески на обов`язкове державне пенсійне страхування за IV квартал 2000 року, ІІ-IV квартали 2001 року, ІІ-IV квартали 2002 року, ІІ-IV квартали 2003 року підтверджено ГУПФ України в Харківській області та не спростовано у ході розгляду справи.

З цих підстав, суд відхиляє як необґрунтовані доводи представника ГУПФ України в Харківській області про неподання ФОП ОСОБА_1 до органів Пенсійного фонду України за місцем реєстрації індивідуальних відомостей за 2000-2003 роки.

За таких обставин, зважаючи на те, що в силу наведених вище вимог Положення №10-1 підставою для внесення змін до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб у разі ліквідації страхувальника є рішення суду, та з огляду на встановлені у справі фактичні обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання ГУПФ України в Харківській області внести до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості щодо застрахованої особи ФОП ОСОБА_1 про нарахування та сплату страхових внесків за період з 1.10.2000 по 31.12.2000, з 1.04.2001 по 31.12.2001, з 1.04.2002 по 31.12.2002, з 1.04.2003 по 31.12.2003.

При цьому суд враховує, що на момент подання позивачем звітності у 2000-2003 роках чинним законодавством було передбачено нарахування сум страхових внесків щоквартально, тоді як до Реєстру застрахованих осіб відповідні відомості наразі вносяться щомісячно. А тому, суд погоджується з доводами представника позивача про необхідність внесення відомостей про нарахування та сплату страхових внесків за вищевказані періоди помісячно шляхом ділення нарахованих та сплачених позивачем щоквартально сум.

Отже, позов в цій частині належить задовольнити.

Разом з тим, що стосується позовної вимоги позивача про зобов`язання ГУПФ України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ФОП ОСОБА_1 2 роки 6 місяців, суд зауважує, що така вимога наразі є передчасною, адже відповідний обов`язок виникне у пенсійного органу лише після внесення ГУПФ України в Харківській області додаткових відомостей про застраховану особу до Реєстру застрахованих осіб.

При цьому суд враховує, що обов`язок пенсійного органу з обчислення страхового стажу за даними системи персоніфікованого обліку визначений безпосередньо у законі і в суду відсутні підстави вважати, що відповідач в цій частині буде ухилятись від виконання вимог закону.

А відтак, зважаючи на встановлені в ході розгляду справи фактичні обставини та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими у регульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн, що зарахований до спеціального фонду державного бюджету /а.с. 3, 4/.

Крім того, представниками позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу загалом у розмірі 6000,00 грн /а.с. 59-70/.

Відповідачі доказів понесення судових витрат не надали.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

А відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

З огляду на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог частково, судові витрати ОСОБА_1 у вигляді сплаченого судового збору належить компенсувати шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Харківській області коштів у розмірі 384,20 грн.

Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, як визначено частиною дев`ятою статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системно проаналізувавши наведені вище норми КАС України, суд зазначає, що документально підтверджені судові витрати належить компенсувати стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.18 у справі №815/4300/17, від 11.04.18 у справі №814/698/16, від 18.10.18 у справі №813/4989/17.

У цій справі представники позивача просять відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу адвокату Висоті І.А. у розмірі 3000,00 грн та адвокату Мосієнко В .Б. у розмірі 3000,00 грн.

На підтвердження розміру витрат адвокатами надані: витяг з договору про надання правової допомоги від 27.09.19, акт приймання передачі наданих послуг від 4.12.19, опис виконаних робіт, копії квитанцій від 4.12.19 №№10, 18, ордер про надання правничої (правової) допомоги від 27.09.19 /а.с. 64-66, 69, 70, 33/.

Дослідивши надані представниками позивача документи, суд враховує такі обставини.

Даний спір виник у справі незначної складності та не характеризується наявністю виключної правової проблеми, значним суспільним інтересом до її розгляду, великою кількістю зібраних і поданих до суду доказів тощо.

Справу розглянуто у порядку письмового провадження без виклику учасників.

Позовну заяву викладено на дванадцяти аркушах, більшу частині з якої займає цитування норм права та перечислення відомостей про сплату позивачем страхових внесків за спірний період. До позовної заяви додані письмові докази на 16 аркушах, що є незначною кількістю.

Подання відповіді на відзив у даній категорії справ вимогами процесуального закону не передбачено, а тому врахування представниками позивача у розрахунку витрат на правничу допомогу часу на її підготовку є безпідставним.

Долучені до клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу (правову) допомогу копії адвокатських запитів викладені на одному аркуші кожен, тобто їх підготовка не потребувала значного часу /а.с. 67, 68/.

Суд враховує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З урахуванням наведеного, оцінивши надані представниками позивача докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, а також зважаючи на ухвалення за результатами розгляду справи рішення про задоволення позову частково, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до 1000,00 грн, що належить стягнути з ГУПФ України в Харківській області, адже у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУПФ України в Полтавській області судом відмовлено.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (; майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, Харківська область, 61002) внести до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості щодо застрахованої особи фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) про нарахування доходу та сплату страхових внесків за: жовтень 2000 року - чистий дохід у розмірі 22,19 грн, страховий внесок у розмірі 7,10 грн; листопад 2000 року - чистий дохід у розмірі 22,19 грн, страховий внесок у розмірі 7,10 грн; грудень 2000 року - чистий дохід у розмірі 22,19 грн, страховий внесок у розмірі 7,10 грн; квітень 2001 року - чистий дохід у розмірі 55,20 грн, страховий внесок у розмірі 17,66 грн; травень 2001 року - чистий дохід у розмірі 55,20 грн, страховий внесок у розмірі 17,66 грн; червень 2001 року - чистий дохід у розмірі 55,20 грн, страховий внесок у розмірі 17,66 грн; липень 2001 року - чистий дохід у розмірі 19,67 грн, страховий внесок у розмірі 6,29 грн; серпень 2001 року - чистий дохід у розмірі 19,67 грн, страховий внесок у розмірі 6,29 грн; вересень 2001 року - чистий дохід у розмірі 19,67 грн, страховий внесок у розмірі 6,29 грн; жовтень 2001 року - чистий дохід у розмірі 8,63 грн, страховий внесок у розмірі 2,76 грн; листопад 2001 року - чистий дохід у розмірі 8,63 грн, страховий внесок у розмірі 2,76 грн; грудень 2001 року - чистий дохід у розмірі 8,63 грн, страховий внесок у розмірі 2,76 грн; квітень 2002 року - чистий дохід у розмірі 28,67 грн, страховий внесок у розмірі 9,17 грн; травень 2002 року - чистий дохід у розмірі 28,67 грн, страховий внесок у розмірі 9,17 грн; червень 2002 року - чистий дохід у розмірі 28,67 грн, страховий внесок у розмірі 9,17 грн; липень 2002 року - чистий дохід у розмірі 33,00 грн, страховий внесок у розмірі 10,56 грн; серпень 2002 року - чистий дохід у розмірі 33,00 грн, страховий внесок у розмірі 10,56 грн; вересень 2002 року - чистий дохід у розмірі 33,00 грн, страховий внесок у розмірі 10,56 грн; жовтень 2002 року - чистий дохід у розмірі 20,00 грн, страховий внесок у розмірі 6,40 грн; листопад 2002 року - чистий дохід у розмірі 20,00 грн, страховий внесок у розмірі 6,40 грн; грудень 2002 року - чистий дохід у розмірі 20,00 грн, страховий внесок у розмірі 6,40 грн; квітень 2003 року - чистий дохід у розмірі 33,33 грн, страховий внесок у розмірі 10,67 грн; травень 2003 року - чистий дохід у розмірі 33,33 грн, страховий внесок у розмірі 10,67 грн; червень 2003 року - чистий дохід у розмірі 33,33 грн, страховий внесок у розмірі 10,67 грн; липень 2003 року - чистий дохід у розмірі 96,67 грн, страховий внесок у розмірі 30,93 грн; серпень 2003 року - чистий дохід у розмірі 96,67 грн, страховий внесок у розмірі 30,93 грн; вересень 2003 року - чистий дохід у розмірі 96,67 грн, страховий внесок у розмірі 30,93 грн; жовтень 2003 року - чистий дохід у розмірі 94,67 грн, страховий внесок у розмірі 30,29 грн; листопад 2003 року - чистий дохід у розмірі 94,67 грн, страховий внесок у розмірі 30,29 грн; грудень 2003 року - чистий дохід у розмірі 94,67 грн, страховий внесок у розмірі 30,29 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу два роки шість місяців - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (; майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, Харківська область, 61002) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок) та 1000,00 грн (одну тисячу гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба