Справа № 1.380.2019.003317
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003317
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Тронки О. В.,

представника позивача Степанюк Н.Л.,

представника відповідача Олійник Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Окко-Рітейл» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Окко-Рітейл» , місцезнаходження: 82660, Львівська обл., Сколівський район, смт.Славське, вулиця Івана Франка, будинок 14А (далі - позивач) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби , місцезнаходження: 04119, м.Київ, вул. Дегтярівська, 11 Г (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.03.2019.

Ухвалою від 09.07.2019 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 08.08.2019 суд прийняв до провадження заяву позивача від 05.08.2019 про зміну підстав позову.

Ухвалою від 08.08.2019 суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про участь в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 02.09.2019 суд задовольнив клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 18.11.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки про здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, позивачем є безпідставними та необґрунтованими, оскільки під час перевірки не встановлювались фактичні залишки нафтопродуктів на АЗС, не виявлено факту порушення порядку оформлення первинних бухгалтерських документів, не доведено порушень у сфері застосування реєстраторів розрахункових операцій. Позивач також вважає, що журнал обліку надходження нафтопродуктів за формою 13-НП та змінні звіти за формою 17-НП не є первинними бухгалтерськими документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У заяві про зміну підстав позову, крім тих, що містяться у позовній заяві, позивач посилається також на те, що оскаржене податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам законності, оскільки прийняте заступником начальника Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС Є.Ломака з порушенням встановленого порядку, поза межами повноважень, оскільки останній не є уповноваженою особою на підписання рішень згідно з інформацією на офіційному порталі ДФС України. Вказане, на думку позивача, є додатковою або самостійною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позову повністю. Відзив обґрунтований тим, що перевіркою АЗС ТзОВ «Окко-рітейл» , що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Ак.Вільямса, 82, встановлено реалізацію палива, що необліковане у встановленому порядку, а саме: надходження палива відповідно до товарно-транспортної накладної № 803534795 від 08.02.2019 неоприбутковано в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП (записи за 08.02.2019 у журналі відсутні). Загальна сума палива за цінами реалізації відповідно до товарно-транспортної накладної №803534795 від 08.02.2019, складає 723699,99 грн.. При цьому, згідно з Х-звітами РРО, роздрукованих о 16.29год. 08.02.2019, вказане паливо вже надійшло в реалізацію (прихід у резервуар). Журнал обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою 13-НП та Х-звіти надані уповноваженою особою - адміністратором торгового залу АЗС Паламарчук М.А. о 16.29год. 08.02.2019 (копії додаються). Таким чином, перевіркою встановлено порушення порядку оприбуткування палива, передбаченого п.10.2.2. та 10.2.10. п. 10.2. Інструкції №281/171/518/15, а також п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В ході фактичної перевірки на неодноразові вимоги перевіряючих надати журнал обліку надходження нафтопродуктів за формою № 13-НП уповноважена особа - адміністратор торгового залу АЗС Паламарчук М.А. відмовляла у його наданні, пояснюючи тим, що такий журнал не ведеться на АЗС, вона не знає, де його взяти, про що складено відповідні акти про ненадання документів від 06.02.2019 (станом на 18.00 год.), 07.02.2019 (станом на 18.00 год.) та станом на 16.20 годин 08.02.2019 (підписувати вказані акти ОСОБА_1 відмовилась). За висновком контролюючого органу, TзOB «Окко-рітейл» порушено п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», внаслідок чого та на підставі ст.20 вказаного Закону відповідач нарахувала штрафні санкції на суму 1447339,98 грн.

У відзиві на заяву позивача про зміну підстав позову, відповідач вказав на те, що з метою належної організації Офісу ВПП ДФС, враховуючи територіальну віддаленість відокремлених структурних підрозділів відповідно до п. 20.4 ст. 20, п.п.14.1.137-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України видано наказ №956 від 05.05.2017 «Про уповноваження на виконання певних функцій керівника», яким уповноважено Ломаку Є.А. заступника начальника відділу податкового супроводження підприємств функціонування інфраструктури водного транспорту Одеського управління Офісу ВПП ДФС на виконання функцій керівника контролюючого органу, передбачених Податковим кодексом України, законодавством з питань сплати єдиного внеску, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. В подальшому Офісом прийнято і інші накази про внесення змін до вказаного наказу №956 від 05.05.2017, які оприлюднені на офіційному веб-сайті ДФС протягом наступного дня після видання.

Представник позивача подала відповідь на відзив, в якій вказала, що відповідач не надав доказів розміщення на офіційному порталі ДФС України, а лише на сайті Офісу великих платників податків, а також відсутні докази дати розміщення повноважень Ломаки Є.А. заступника начальника відділу податкового супроводження підприємств функціонування інфраструктури водного транспорту Одеського управління Офісу ВПП ДФС на виконання функцій керівника контролюючого органу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З 06.02.2019 по 15.02.2019 відповідач на підставі наказу від 28.02.2019 №163 «Про проведення фактичної перевірки ТзОВ «Окко-Рітейл», провів фактичну перевірку АЗС, що знаходиться за адресою м.Одеса, вул.Ак.Вільямса, 82 з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів.

За результатами перевірки відповідач склав акт перевірки від 15.02.2019 №0010/28/10/49/16/30841082 (далі - акт перевірки), в якому зафіксував порушення вимог, п.10.2.2. та 10.2.10. п. 10.2. Інструкції № 281/171/518/15, а також п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в результаті чого порушено порядок оприбуткування палива на загальну суму 723699,99 грн за цінами реалізації.

На підставі акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 22.03.2019.

12.06.2019 відповідач прийняв рішення про результати розгляду скарги №26857/6/99-99-11-06-01-25, яким податкове повідомлення-рішення № від 22.03.2019 залишив без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно зі статею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не визначають порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а лише вказують на обов`язок суб`єктів господарювання вести такий облік.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» дає визначення термінам:

- бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень;

- облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для ведення бухгалтерського обліку, складання та подання фінансової звітності;

- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства, обирає тюрму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених вказаним Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.

Відповідно до ч.1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (далі - Інструкція №281/171/578/155) облік нафти і нафтопродуктів - операція, яка проводиться на підприємстві під час технологічного процесу і яка полягає у визначенні об`єму і маси нафти або нафтопродуктів для подальших облікових операцій.

Система вимірювання кількості і визначення показників якості нафти - це сукупність засобів вимірювальної техніки, технологічного та допоміжного обладнання, що призначена для обліку нафти з визначенням її кількісних показників та формування актів приймання-здавання нафти і паспортів якості шляхом як автоматичного виконання функцій, так і одним із методів, передбачених ГОСТ 26976-86 «Нефть и нефтепродукты. Методы измерения массы» (далі - ГОСТ 26976) та вказаною Інструкцією.

Підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 Інструкції визначено, що облік нафти і нафтопродуктів на НПЗ, підприємствах із забезпечення нафтопродуктами, підприємствах нафтопровідного і нафтопродуктопровідного транспорту, наливних пунктах ведеться в одиницях маси, а на АЗС - одиницях об`єму. Для визначення маси та об`єму нафти і нафтопродуктів можуть використовуватися об`ємно-масовий статичний, об`ємно-масовий динамічний, прямий масовий (статичне зважування та зважування під час руху) і об`ємний методи вимірювань відповідно до вимог ГОСТ 26976.

Після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.

Вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС має здійснюватись методами та з дотриманням всіх передбачених вимог щодо здійснення таких замірів, що визначені Інструкцією від 20.05.2008 № 281/171/578/155, яка є спеціальним нормативним актом, що встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів та є обов`язковою для всіх суб`єктів господарювання, що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Згідно з пп. 10.2.10 п. 10.2 розділу 10 Інструкції № 281/171/578/155 на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП; дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою № 17-НП.

Відповідно до пп. 10.2.8 п. 10.2 розділу 10 Інструкції № 281/171/578/155 один примірник ТТН залишається на АЗС, а два - повертаються водієві, який поставляв нафтопродукт.

Згідно з пп. 10.4.3 п. 10.4 розділу 10 Інструкції № 281/171/578/155 після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою № 17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС.

Щодо аргументів відповідача про реалізацію позивачем палива, що необліковане у встановленому порядку, суд зазначає наступне.

Підставою для такого висновку слугувала товарно-транспортна накладна № 803534795 від 08.02.2019 на загальну суму за цінами реалізації палива, складає 723699,99 грн. та Х-звіт РРО від 08.02.2019, роздрукований о 16.29 год. та журнал обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП.

Суд зазначає, що жодних відомостей про фактичну кількість нафтопродукту в резервуарах АЗС матеріали справи не містять. Представник відповідача не надав пояснень щодо не встановлення фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей. При цьому, листом від 08.02.2019 №5648/10/28-10-49-16 «Про проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей та надання документів» відповідач вимагав зняття фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки для проведення інвентаризації станом на початок проведення фактичної перевірки та у цей же день, в присутності фахівців Одеського управління Офісу ВПП ДФС. Проте, доказів відмови позивача у вчиненні вказаних дій станом на початок перевірки та станом на 08.02.2019 (дату, в яку за твердженням відповідача відбулось здійснення реалізації товару, що необлікований у встановленому порядку) відповідач не надав.

Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.05.2019 у справі №809/1253/16, відповідно до яких, для встановлення факту реалізації необлікованого товару має бути встановлена розбіжність між даними обліку позивача та фактичними залишками товару на АЗС, проте контролюючий орган в ході проведення перевірки зазначеного не зробив, вказаних обставин не довів.

З огляду на вказане, висновки відповідача в акті перевірки про те, що позивач здійснював реалізацію палива, що необліковане у встановленому порядку, на загальну суму за цінами реалізації складає 723699,99 грн. не підтверджується належними та достатніми доказами. Разом з тим, обсяги і вартість фактичних залишків нафтопродуктів визначені податковим органом виключно на підставі збережених даних реєстратором розрахункових операцій за 08.02.2019 у X-звіті.

Суд також встановив, що в акті перевірки, не зафіксовано фактів порушення порядку оформлення первинних бухгалтерських документів, які підтверджують облік товару позивачем, в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Журнал обліку надходжень нафтопродуктів за формою №13-НП, змінний звіт АЗС за формою 17-НП, ведення яких передбачене Інструкцією №281/171/578/155, не є первинними бухгалтерськими документами в розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не пов`язаний з визначенням об`єкту оподаткування та/або податкових зобов`язань.

Суд зазначає, що поняття «облік» нафтопродуктів, в розумінні Інструкції №281/171/578/155 відрізняється від поняття «обліку» товарів в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Тому, суд погоджується з аргументами позивача, що висновки відповідача відображені в акті перевірки про реалізацію палива, що необліковане у встановленому порядку, зроблені без дослідження первинних бухгалтерських документів, а також без встановлення факту порушення порядку оформлення первинних бухгалтерських документів, що є належними доказами, а тому є неповними та необґрунтованими.

Суд вважає необґрунтованими висновки відповідача в акті перевірки як на підставу для застосування відповідальності, передбаченої ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», за порушення позивачем пунктів 10.2.2., 10.2.10 Інструкції №281/171/578/155, виходячи з такого.

Інструкція №281/171/578/155 не є частиною податкового законодавства в розумінні ст.3 Податкового кодексу України, не врегульовує порядок ведення бухгалтерського чи податкового обліку, також не стосується застосування реєстраторів розрахункових операцій або проведення розрахункових операцій.

Отже, дія Інструкції №281/171/578/155 не поширюється на Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки вона не розроблена на виконання вимог даного Закону.

Суд враховує в цьому контексті висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.03.2019 у справі №806/2402/16.

Суд не визнає належними та допустимими доказами долучені відповідачем роздруковані копії фотосвітлин, які не відображають повністю сторінку і які не завірені в установленому законом порядку. З наданих копій фотосвітлин неможливо зробити висновок про час їх виготовлення. Вказані копії фотосвітлин не засвідчені представником позивача З наданих Відповідачем до відзиву не надано опису отриманих копій документів, а також не надано акту про відмову в їх наданні.

Суд звертає увагу не те, що наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 затверджено Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами. Вказаним Порядком визначаються основні вимоги до форми та змісту акта (довідки) документальної перевірки, інформативних додатків до акта (довідки), порядку його (її) підписання, реєстрації та зберігання.

У відповідності до п. 1 розділу IV Порядку оформлення результатів документальних перевірок залежно від фінансово-господарської діяльності платника податків та результатів перевірки до інформативних додатків (крім іншого) належать: оригінали або завірені в установленому законодавством порядку копії документів, що підтверджують наявність або відсутність фактів порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у разі їх отримання; опис отриманих копій документів.

Щодо аргументів відповідача про ненадання до перевірки документів за період з 01.01.2016 по 06.02.2019, суд зазначає, що сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої до ст. 20 Закону «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Суд в цьому контексті враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.08.2018 у справі №825/10/17, від 30.01.2018 у справі № 810/1148/17, від 07.08.2018 у справі № 825/10/17.

В акті про ненадання документів від 11.02.2019 №21 зазначено документи, які надані до перевірки, а також ті, що не надано станом на 11.02.2019. Суд зазначає, що у вказаному акті про ненадання відсутня інформація про надання товарно-транспортної накладної № 803534795 від 08.02.2019, на яку посилається в акті перевірки відповідач.

Питання надання платниками податків документів врегульовано ст. 85 Податкового кодексу України в п. 85.2 якої (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Суд зазначає, що відповідно до пунктів 44.6, 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 вказаної статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 вказаної статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Тобто законодавство встановлює можливість до та після закінчення перевірки, а також після отримання акта перевірки надати свої заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники податкової звітності платника.

Суд зазначає, що обставина порушення платником податків обов`язку, встановленого п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, щодо надання після початку перевірки всіх документів, які належать або пов`язані з предметом перевірки, не означає, що такий платник не має права додатково їх надати до прийняття відповідного рішення й, при цьому, не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 вказаного кодексу, при прийнятті рішення, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 вказаного кодексу.

Вказана позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.08.2019 у справі №802/1069/13-а.

Разом з цим, суд критично оцінює посилання позивача на підписання оскарженого податкового повідомлення-рішення неуповноваженою особою, оскільки повноваження заступника начальника Одеського управління Офісу ВПП ДФС Є.Ломака підтверджується копіями наказів із подальшими змінами до таких, а також даними про вказану особу та його повноваження, опублікованими на офіційному порталі за посиланням: http://officevp.sfs.gov.ua/dfs-u-regioni/upovnovajeni-osobi/73186.html (Головна>ДФС у регіоні>Уповноважені особи >Уповноважені особи)./

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 22.03.2019 не відповідає критеріям правомірності, викладеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 19210,00 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення № від 04.07.2019.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 22.03.2019.

Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби , місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11 Г за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Окко-Рітейл» , місцезнаходження: 82660, Львівська область, Сколівський район, смт.Славське, вул. Івана Франка, 14А судовий збір у розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять)грн. 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 10.12.2019.

Суддя А.Г. Гулик