Справа № 823/3832/14
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2019 року

Київ

справа №823/3832/14

адміністративне провадження №К/9901/17643/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Усенко Є.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Смілянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року (головуючий суддя Гаврилюк В.О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Парінов А.Б., судді - Беспалов О.О., Ключкович В.Ю.) у справі №823/3832/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» до Смілянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині,

установив:

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» (далі - ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво», Товариство) звернулося до суду з позовом до Корсунь-Шевченківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області (правонаступником якої є Смілянська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Черкаській області), в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської ОДПІ від 8 липня 2014 року № в частині донарахування Товариству податку на додану вартість в сумі 1960657,00 грн та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 490164,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувало на помилковість висновку відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства, оскільки господарські операції з контрагентами ТОВ «Делва ЛТД», ТОВ «ТД «Демос» мали реальних характер, на підтвердження чого контролюючому органу було надано всі первинні документи. Також зазначало, що операції, обов`язок з виконання яких був покладений на контрагентів, фактично виконані, й зауважень щодо якості та вчасності їх виконання з боку позивача не було.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року, позов задоволено у повному обсязі. Задовольняючи позовні вимоги, суди дійшли висновку про те, що в ході розгляду справи встановлена реальність здійснених позивачем господарських операцій, які підтверджені належним чином складеними первинними документами.

Постановою Верховного Суду від 15 серпня 2018 року зазначені вище судові рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Приймаючи таке рішення, касаційний суд виходив з того, що судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки доводам податкового органу щодо відсутності у позивача документів на оплату придбаного товару, товарно-транспортних накладних, товаросупровідних документів, складських документів на отриманий товар, сертифікатів якості придбаного товару.

За наслідками нового розгляду справи рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року, позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, вважаючи, що вони прийняті внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, відповідач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалені судами рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог касаційної скарги її заявник посилається на те, що судами попередніх інстанцій під час нового розгляду справи не досліджено повною мірою питання, на яких наголошував касаційний суд у своїй постанові, та надано неправильну правову оцінку додатковим доказам, наданим позивачем в ході судового розгляду справи. На переконання скаржника, первинні документи позивача не відповідають вимогам, які ставляться до них чинним законодавством, оскільки складені з дефектами форми та змісту. Також наголошує на відсутності у позивача деяких документів, складення яких передбачалося договорами, укладеними з контрагентами.

Позивач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суди встановили, що посадовими особами Корсунь-Шевченківської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області проведено виїзну позапланову перевірку ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» щодо дотримання вимог податкового та іншого законодавства під час взаємовідносин із ТОВ «Делва ЛТД» та ТОВ «ТД Демос» у січні 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 10 червня 2014 року №58/2200/33757711, за висновками якого встановлено порушення позивачем пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, який підлягав сплаті до бюджету за січень 2014 року, в сумі 2597180,00 грн.

На переконання податкового органу позивачем не підтверджено реальність господарських операцій з ТОВ «Делва ЛТД» та ТОВ «ТД Демос».

Так, щодо господарських операцій позивача з ТОВ «Делва ЛТД» контролюючий орган послався на акт Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі місті Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 31 березня 2014 року №478/04-62-22-1/38905373, згідно з яким вказаний контрагент відсутній за місцезнаходженням, у товариства відсутні об`єкти оподаткування та можливість реального здійснення операцій, у зв`язку з відсутністю виробничого та торгівельного обладнання, транспортних засобів.

Стосовно господарських операцій позивача з ТОВ «ТД Демос», контролюючий орган взяв до уваги акт Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі міста Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 31 березня 2014 року №477/04-62-22-1/38905352, згідно з яким у вказаного контрагента відсутні об`єкти оподаткування, складські приміщення, трудові ресурси.

8 липня 2014 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 3246475,00 грн, у тому числі за основним платежем - 2597180,00 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями - 649 295,00 грн.

Позивач оскаржив до суду зазначене податкове повідомлення-рішення в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 1960657,00 грн та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 490164,25 грн.

За наслідками нового розгляду справи та з урахуванням вказівок Верховного Суду суди першої та апеляційної інстанцій визнали позов обґрунтованим й задовольнили його у повному обсязі. При цьому, суди виходили з того, що спірні господарські операції ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» з ТОВ «Делва ЛТД» та ТОВ «ТД Демос» дійсно мали реальний характер та підтверджуються належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених ними фактичних обставин справи, колегія суддів КАС ВС дійшла висновку, що суди правильно вирішили спір, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПП України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як встановили суди попередніх інстанцій, між ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» в особі філії «Новодністровська дільниця» (покупець) та ТОВ «Делва ЛТД» (постачальник) укладено договір поставки від 8 січня 2014 року №7, за умовами якого останній зобов`язується передати (здійснити поставку) у власність покупцю товар, назва, одиниця виміру, ціна, умови та строки поставки й оплати яких визначені сторонами у специфікаціях, які становлять невід`ємну частину цього договору. Поставка товару здійснюється на умовах: склад постачальника, протягом 14 днів з моменту отримання заявки.

Судами визнано факт реального виконання умов означеного договору з огляду на наступні документи: специфікацію від 8 січня 2014 року; видаткову накладну від 15 січня 2014 року №106 на товар - мінеральний порошок МП-1 у кількості 1185,70 т; податкову накладну від 15 січня 2014 року №106 на загальну суму 652130,26 грн, у тому числі ПДВ 108 688,38 грн; банківські виписки; договір відповідального зберігання, укладений позивачем з ТОВ «Делва ЛТД» 8 січня 2014 року за №8 разом з додатковою угодою від 15 січня 2013 року до цього Договору; акт від 15 січня 2014 року №1 про передачу мінерального порошку МП-1 у кількості 1185,7 т на зберігання та акти передачі з відповідального зберігання.

Досліджуючи факт оплати придбаного товару суди встановили, що розрахунок ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» за придбаний у ТОВ «Делва ЛТД» товар було проведено, що підтверджується банківською випискою АТ «Укрбудінвестбанк».

Судами також встановлено, що 8 січня 2014 року між позивачем в особі філії «Новодністровська дільниця» (покупець) та ТОВ «ТД Демос» (продавець) укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів №3, відповідно до умов якого останній зобов`язується передати у власність покупця нафтопродукти (товар).

Проаналізувавши надані позивачем документи, що супроводжували виконання вказаного договору (специфікації, видаткові та податкові накладні, банківські виписки тощо), суди дійшли висновку, що такі підтверджують реальне виконання угоди між позивачем та ТОВ «ТД Демос».

Також, 8 січня 2014 року між ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» в особі філії «Новодністровська дільниця» (поклажодавець) та ТОВ «ТД Демос» було укладено договір відповідального зберігання №4, за умовами якого товарний склад зобов`язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, й повернути останньому товар у схоронності. Реальне виконання вказаного договору, за висновком судів попередніх інстанцій, підтверджується наявними у справі документами, а саме: актом про передачу товарів на відповідальне зберігання, а також актами про передачу товарів з відповідального зберігання.

Суди перевірили факт проведення ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» розрахунків за придбані у ТОВ «ТД «Демос» товарно-матеріальні цінності й встановили, що фактична оплата підтверджується банківською випискою АТ «Укрбудінвестбанк». При цьому, згідно зі встановленими у справі обставинами, частина суми була зарахована в якості боргу ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» в особі філії «Новодністровська дільниця» перед ТОВ «ТД «Демос», яке в травні 2014 року на підставі Договору №2 від 30 травня 2014 року відступило право вимоги ТОВ «Радалід».

За висновками судів попередніх інстанцій, використання придбаних ТOB «Енергетично-дорожнє будівництво» за вказаними договорами товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності підтверджується договором підряду від 29 квітня 2013 року на виконання будівельно-монтажних робіт із завершення будівництва гідроагрегатів №2 та №3 Дністровської гідроакумулюючої електростанції (з додатками), актом приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в до вказаного договору за січень 2014 року, довідки про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ-3 за січень 2014 року, податковою накладною по взаємовідносинах з ТОВ «ШДСУ».

Аналізуючи посилання контролюючого органу на відсутність товарно-транспортних накладних та товаросупровідних документів, які мають підтверджувати факт виконання зобов`язань між позивачем і його контрагентами (ТОВ «Делва ЛТД» та ТОВ «ТД «Демос»), суди дійшли висновку, що такі документи не є документами первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей, а призначені для обліку їх руху. У свою чергу, суди визнали достатнім і таким, що повною мірою розкриває суть проведених господарських операцій, той перелік первинних документів, який був наданий позивачем до перевірки та до суду.

Отже, під час нового розгляду цієї справи суди попередніх інстанцій виконали вимоги Верховного Суду й надали правильну правову оцінку усім обставинам, на яких акцентував увагу касаційний суд. Суди встановили факт проведення оплати за придбані у контрагентів у січні 2014 року товарно-матеріальні цінності й дослідили їх фактичне використання.

Також, суди обґрунтовано звернули увагу на те, що в акті перевірки від 10 червня 2014 року №58/2200/33757711, на підставі якого було прийняте спірне податкове повідомлення-рішення, не йшлося про відсутність факту проведення розрахунків ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» з контрагентами ТОВ «Делва ЛТД» та ТОВ «ТД «Демос».

Більш того, факт безтоварності господарських операцій з придбання позивачем товарів (робіт, послуг) в означених контрагентів не ставився податковим органом під сумнів в ході проведення перевірки, у той час як висновки акта здебільшого ґрунтуються на твердженнях контролюючого органу про наявність актів зустрічних звірок ТОВ «ТД «Демос» та ТОВ «Делва ЛТД» щодо непідтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за січень 2014 року.

При цьому, як правильно зауважили суди попередніх інстанцій, посилання контролюючого органу на наведені акти зустрічних звірок контрагентів не є безумовною підставою для висновків про нездійснення господарської операції за умови наявності інших документів, що підтверджують її реальність. У разі якщо контрагентом платника податковий облік ведеться із порушенням вимог чинного законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а несплата податку продавцем та його контрагентами по ланцюгу постачання (в томі числі й у разі ухилення від сплати податку), в разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту та витрат покупцем.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про те, що господарські операції ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» з ТОВ «Делва ЛТД» та ТОВ «ТД Демос» мали реальний характер, здійснювалися для провадження власної господарської діяльності платника податку, відповідають економічному змісту, відображеному в укладених позивачем з контрагентами договорах, та підтверджуються належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку.

У зв`язку з цим, на переконання колегії суддів КАС ВС, суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано скасували спірне податкове повідомлення-рішення в частині донарахування Товариству податку на додану вартість в сумі 1960657,00 грн та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 490164,25 грн.

Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були неодноразово висловлені у поясненнях контролюючого органу під час слухань цієї справи в судах попередніх інстанцій, і з урахуванням яких суди вже надавали належну правову оцінку встановленим у справі обставинам.

Таким чином, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалені судами рішення - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року залишити без змін, а касаційну скаргу Смілянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.Л. Желтобрюх

Судді О.В. Білоус

Є.А. Усенко