Справа № 140/2981/19
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2981/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Луцької міської ради про визнання дій протиправними щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, скасування відмови №1268/2019 від 19.08.2019 року та зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 0,1 га за рахунок земель комунальної власності, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 набула право власності в порядку спадкування після смерті свого батька на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

З метою набуття у власність земельної ділянки, в порядку безоплатної приватизації, яка необхідна для обслуговування житлового будинку, позивач 07.08.2019 року звернулась з письмовою заявою до Луцького міського голови про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 . До заяви позивачем були додані правовстановлюючі документи на житловий будинок, копія паспорта і ідентифікаційного коду та викопіювання схеми розміщення земельної ділянки. Також заявником визначено цільове призначення земельної ділянки та орієнтований розмір.

Листом №1268/2019 від 19.08.2019 року, за підписом заступника міського голови позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту відводу з тих підстав, що ОСОБА_1 не передала Луцькій міській раді земельні ділянки, за договорами оренди, термін дії яких закінчився.

Зазначену відмову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач, приймаючи рішення про відмову у наданні дозволу не посилався на норми Земельного кодексу України, яким регулюється порядок передачі у власність земельних ділянок в порядку безоплатної приватизації, а керувався нормами Закону України «Про оренду землі».

На підставі вищенаведеного позивач просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач 28.10.2019 року за вх. №17913/19 подав відзив, де просив у задоволенні позову відмовити, з мотивацією, що вказані земельні ділянки були передані в оренду згідно договорів оренди від 10.02.2010 року позивачу, її батькові та брату, однак не повернуті міській раді по акту приймання-передачі. Також посилались на правомірність відмови, що орендовані земельні ділянки знаходяться в межах санітарно-захисної зони від кладовищ, де будівництво житлових будинків заборонено.

З огляду на зазначене, вважають, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист.

Судом встановлено, що з метою набуття у власність земельної ділянки, в порядку безоплатної приватизації, яка необхідна для обслуговування житлового будинку ОСОБА_1 07.08.2019 року звернулась з письмовою заявою до Луцького міського голови про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за адресою АДРЕСА_1 . До заяви позивачем були додані правовстановлюючі документи на житловий будинок, копія паспорта і ідентифікаційного коду та викопіювання схеми розміщення земельної ділянки. Також заявником визначено цільове призначення земельної ділянки та орієнтований розмір.

Листом №1268/2019 від 19.08.2019 року, виконавчий комітет Луцької міської ради за підписом заступника міського голови відмовила ОСОБА_1 у задоволенні заяви про надання дозволу на розробку проекту відводу з тих підстав, що ОСОБА_1 та інші не передали Луцькій міській раді земельні ділянки, за договорами оренди, термін дії яких закінчився.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Так згідно з частиною першою статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з положеннями частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (частина сьома статті 118 ЗК України).

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою.

Положеннями пункту 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що питання регулювання земельних відносин, відповідно до закону, вирішується виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією. Відтак, приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування.

З аналізу вказаних норм вбачається, що відповідач, отримавши заяву позивача щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, повинен був розглянути її та прийняти у місячний строк за результатом розгляду відповідне рішення: або про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, або про мотивовану відмову в цьому.

Як встановлено судом, за результатом поданої позивачем заяви, листом №1268/2019 від 19.08.2019 року виконавчий комітет Луцької міської ради відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту відводу з тих підстав, що ОСОБА_1 не передала Луцькій міській раді земельні ділянки, за договорами оренди, термін дії яких закінчився.

Відсутність належним чином оформленого рішення Луцької міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні у формі рішення, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Отже, наданий відповідачем лист не може сприйматися судом як належна відмова у наданні такого дозволу, оскільки питання вирішене не у встановленому законом порядку.

Відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України та Законом України «Про місцеве самоврядування», без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень не протиправних дій, а протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданої позивачем заяви.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача у встановленому законодавством порядку розглянути питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки чи відмову в цьому із прийняттям відповідного владного рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.04.2019 року в справі №461/15669/13 та від 25.09.2019 року в справі №803/1024/17.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що Луцькою міською радою не розглянуто заяву ОСОБА_1 07.08.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не прийнято відповідного рішення, тоді як виключною компетенцією міських рад є вирішення питання щодо регулювання земельних відносин, які розглядаються на пленарному засіданні ради із прийняттям відповідного рішення, тому суд дійшов висновку, що відповідач, відмовивши листом у розгляді питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки допустив протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та суд з урахуванням вимог статті 245 КАС України з метою належного захисту прав позивача вважає за необхідне визнати таку бездіяльність відповідача протиправною та зобов`язати Луцьку міську раду у встановленому законодавством порядку розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.08.2019 року, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань Луцької міської ради підлягає до стягнення на користь позивача судовий розмір в розмірі 804 грн., сплачений відповідно до квитанції від 04.10.2019 року №0.0..1.

Керуючись статтями 242, 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Луцької міської ради щодо не розгляду у встановленому законодавством порядку заяви ОСОБА_1 від 07.08.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Луцьку міську раду у встановленому законодавством порядку розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.08.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луцької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 804 грн.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідач: Луцька міська рада (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького, 19, код ЄДРПОУ 3474524).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич