Справа № 755/13138/19
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції ДОП Франківського ВП ГУНП у Львівській області Шпик Ігоря Євгеновича про скасування постанови серії АПО18 №221447 від 10 серпня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності, -

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого лейтенанта поліції ДОП Франківського ВП ГУНП у Львівській області АПО18 №221447 від 10 серпня 2019 року. якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 100 грн. за ч. 2 ст. 135 КУпАП.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 10 серпня 2019 року старшим лейтенантом поліції ДОП Франківського ВП ГУНП у Львівській області було складено протокол серії АПР18 № 073370 та винесено постанову серія АП018 № 221447 якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 100 грн. за ч. 2 ст. 135 КУпАП, за змістом якої вбачається, що 10 серпня 2019 року близько 11 год. 05 хв. по вул . пл.. Кропивницького, 3 у місті Львів, в трамваї №1 ОСОБА_1 перебувала та здійснювала проїзд без квитка. На думку позивача, така постанова є незаконною та підлягає скасуванню. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 10 серпня 2019 року у м. Львів на зупинці біля приміського залізничного вокзалу позивач зайшла до трамваю маршруту №2. Як тільки транспорт почав рух, не проїхавши навіть однієї зупинки, вона почала йти до водія, для того щоб придбати квиток, але дорогу їй перегородив чоловік, який назвався контролером та почав вимагати проїзний документ. Коли позивач сказала, що саме йду його придбати, адже щойно зайшла до вагону, він наказав їй вийти, а потім сплатити штраф. Позивач не погодилась, адже навіть не мала змоги придбати квиток, оскільки вищезазначений чоловік не давав їй пройти до водія трамваю, а відразу на наступній зупинці після того як вона зайшла, вивів позивача з вагону. На місце було викликано наряд патрульної поліції, який доставив їх до відділку. Там до них вийшов дільничий офіцер поліції Шпик Ігор Євгенович і навіть не вислухавши пояснень після складання протоколу відразу ж «написав» і постанову про адмінправопорушення. Однак розгляд справи на місці, без підготовки та надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на протокол та постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, порушують її права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими позивач не мала можливості скористатися. Також позивач зазначає, що протоколі серії АГІР18 № 073370 невірно зазначене ім`я та адреса проживання особи, відносно якої він складався. Не зрозуміло, як саме офіцер поліції встановив особу, адже документів ніяких позивач не надавала, це підтверджується тим, що в графі «особу встановлено» взагалі не вказана назва документу. Не вірно зазначено маршрут трамваю в якому вона їхала. Також офіцер поліції вказав, що розгляд справи відбудеться «за викликом суду», але в подальшому розглянув її самостійно, що підтверджується винесеною постановою АП018 № 221447. В постанові серії АП018 № 221447 невірно зазначене ім`я особи, відносно якої вона була винесена та маршрут трамваю в якому позивач їхала. В графі «документ який посвідчує особу» взагалі нічого не зазначено. Крім того з наданих матеріалів вбачається, що в протоколі серії АПР18 № 073370 та в постанові серії АП018 № 221447 про притягнення до адміністративної відповідальності зазначене правопорушення передбачене ч.2 ст.135 КУпАП, але зазначена стаття не містить частини другої.Таким чином, позивач вважає, що постанова серії АП018 № 221447 від «10» серпня 2019 р. про адміністративне правопорушення винесена з порушеннями її прав та чинного законодавства України, є необгрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 22.08.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

23 жовтня 2019 року, до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.08.2019 року ДОП СППП Франківського ВП ГУНП у Львівській області, старшим лейтенантом поліції Шпиком Ігорем Євгеновичем було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення АПО18 №221447 відносно ОСОБА_1 , прож.: АДРЕСА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 135 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Так, 10.08.2019 року у Франківський ВП ГУНП у Львівській області із заявою звернувся ОСОБА_3 , який працює контролером ЛКП «Львівелектротранс» про те, що під час проведення контролю, приблизно в 11:05 год. 10.08.2019 року в трамваї реєстраційний № 1169 маршруту № 1, від зупинки «Приміський вокзал» до зупинки «пл. Кропивницької» було виявлено пасажирку без квитка, що дає право на проїзд у міському електротранспорті, чим порушила Правила користування міським електротранспортом м. Львова, а саме п.п.6.3.1.1, 6.3.1.2 та порядку оплати проїзду п.п.4.1, 4.2., у зв`язку з чим невідомій було запропоновано оплати штраф у розмірі 100 грн., однак остання відмовилась. Після чого було викликано поліцейських та доставлено особу у Франківський ВП ГУНП у Львівській області. Згідно рішення Львівської міської ради № 361 від 06.04.2018 «Про затвердження Правил користування міським електричним транспортом у м. Львові» Проїзний документ - паперовий або електронний попередньо сплачений носій інформації,

який після його валідації надає право проїзду у міському електричному

транспорті. Відповідач зазначає, що Право проїзду у громадському транспорті м. Львова надає відповідним чином завалідований разовий квиток або проїзний абонемент з чинним на дату поїздки терміном дії. Оплата проїзду та перевезення багажу здійснюється незалежно від відстані проїзду та ваги багажу згідно з встановленим тарифом. Пасажир, увійшовши у салон рухомого складу, зобов язаний негайно оплатити проїзд (завалідувати проїзний документ) з використанням того обладнання оплати проїзду (валідації), яке встановлено у цьому транспортному засобі. Відсутність або часткова несправність певних засобів оплати проїзду (валідації) не є підставою для безоплатного проїзду. У разі несправності всіх засобів оплати проїзду (валідації) пасажир має право на безкоштовний проїзд у цьому транспортному засобі. Пасажир зобов`язаний: придбати проїзний документ до початку поїздки або у водія, після входу до салону транспортного засобу негайно здійснити валідацію проїзного документа та зберігати його до кінця проїзду. За наміру купити квиток у водія увійти у транспортний засіб тільки через передні двері. На підставі вищенаведеного, відповідач зазначає, що з дотриманням вимог ст. ст. 222, 254. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення ДОП СППП Франківського ВП ГУНП у Львівській області, старшим лейтенантом поліції Шпиком Ігорем Євгеновичем було складено протокол про адміністративне правопорушення АПР18 № 73370 за ст.135 ч.2 КУпАП на громадянку, яка назвалась ОСОБА_1 та вказала місце проживання та реєстрації, причин сумніватись у достовірності наданої інформації не було. На вимогу надати документ, що посвідчує особу ОСОБА_1 відмовила, мотивуючи відсутністю при собі. Того ж дня, 10.08.2019 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення АП018 № 221447, з дотриманням вимог ст.ст. 268, 307, 308 КУпАП. Крім того, відповідач вказує, що із позовної заяви ОСОБА_1 слідує, що 10.08.2019 вона їхала у трамваї маршруту № 2, хоч трамвай № 2 у м. Львові курсує по маршруту вул. Коновальця - вул. Пасічна та не проходить по перегоні «Приміський вокзал» - «пл. Кропивницького». Крім того, на території України введений в дію та діє Кодекс України про адміністративне правопорушення в редакції 1984 року зі всіма змінами та доповненнями станом на 25.04.2019, що визначає диспозицію та санкцію ч.2 ст.135 КУпАП.

23 жовтня 2019 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла відповідь на відзив, зі змісту якого вбачається, що позивач сідала в трамвай на якому була табличка маршруту з номером 2, як тільки зайшла до вагону позаду до неї підійшов невідомий чоловік, який почав вимагати оплатити штраф, не зважаючи на те, що вона щойно зайшла до трамваю і мала намір придбати квиток, але позивачу перешкоджали це зробити. Крім того, зазначила, що на території України введений в дію та діє Кодекс України про адміністративні правопорушення в редакції 1984 року зі всіма змінами та доповненнями станом на 06.06.2019 року, який визначає ст. 135 КУпАП, яка містить лише одну частину з абзацами, що підтверджується змістом ст. 224 КУпАП, ст. 225 КУпАП, ст. 229 КУпАП. Також вказує на те, що на органи Національної поліції (у редакції до внесення змін Законом України від 14.07.2015 №596-VIII - органи внутрішніх справ (міліція)) покладається обов`язок з розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені саме частиною другою статті 135 Кодексу України про адміністративні правопорушення Водночас, суд звертає увагу, що стаття 135 Кодексу України про адміністративні правопорушення як станом на момент прийняття оскаржуваних Правил №329, так і станом на момент розгляду даної справи судом, не містить частини другої, за порушення якої адміністративна відповідальність накладається органами Національної поліції (органами внутрішніх справ (міліцією).

Згідно ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

За змістом ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушеннямінакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 10 серпня 2019 року старшим лейтенантом поліції ДОП Франківського ВП ГУНП у Львівській області Шпик Ігорем Євгеновичем винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серія АПО18 №221447 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 135 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100,00 грн..

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 10 серпня 2019 року близько 11 год. 05 хв. по вул. пл.. Кропивницького, 3 у місті Львів, в трамваї №1 ОСОБА_1 перебувала та здійснювала проїзд без квитка.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 Кодексу України про адміністративні правопорушення, безквитковий проїзд пасажира, в тому числі проїзд без реєстрації або компостування проїзного документа, а так само провезення без квитка дитини віком від семи до шістнадцяти років: в міському транспорті - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості проїзду.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого виявляє причини та умови, що спричиняють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає в межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, серед іншого за частиною 2 статті 135 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами внесеними Законом України від 24.09.2008 року), доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особив його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 серпня 2019 року від працівника ЛКП «Львівелектротранс» ОСОБА_3 до Франківського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області надійшла заява, зареєстрована в інформаційно - телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за №16736, відповідно до якої. ОСОБА_3 просив прийняти міри до невідомої громадянки, у якої 10 серпня 2019 року близько 11:05, під час здійснення контролю трамвая №1/1169 із зупинки «Примізький вокзал» до «пл. Кропивницького» не виявилось проїздного квитка. Який надавав право проїзду у вищезазначеному трамваї, чим порушила правила користування місцевим електротранспортном міста Львова.

Згідно пояснень ОСОБА_3 , який працює в ЛКП «Львівелектротранс» на посаді контролера, від 10 серпня 2019 року, вбачається, що 10.08.2019 року, під час здійснення контролю спільно з контролером ОСОБА_4 із зупинки «Приміський вокзал» до зупинки «Площа Кропивницького», близько 11:05, було виявлено невідому громадянку в трамваї №1 №1169 яка не мала квитка. Який надає право на проїзд у вищезазначеному трамваї. Яим порушила правила користування міським електротранспортом м. Львова, а саме «права та обов`язки пасажирів» п.п. 6.3.1.1 та 6.3.1.2 та «порядок оплати проїзду» п.п. 4.1 та 4.2 у зв`язку з чим було запропоновано сплатити штраф у розмірі 100 грн.., в результаті чого невідома особа відмовилась оплатити штраф, після відмови, було викликано наряд поліції через гарячу лінію «102».

Рішенням Львівської міської ради від 06 квітня 2018 року за № 361 затверджено Правила користування міським електричним транспортом у м. Львові.

Вказані Правила користування міським електричним транспортом у м. Львові розроблені відповідно до ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про міський електричний транспорт" та визначають порядок проїзду і його оплати, права та обов`язки пасажирів, взаємовідносини перевізника та пасажирів під час надання транспортних послуг, встановлюють види, форми носіїв, порядок обігу та реєстрації проїзних документів.

Згідно п. п. 4.1, 4.2 Правил, право проїзду у громадському транспорті м. Львова надає відповідним чином завалідований разовий квиток або проїзний абонемент з чинним на дату поїздки терміном дії. Оплата проїзду та перевезення багажу здійснюється незалежно від відстані проїзду та ваги багажу згідно з встановленим тарифом.

Пасажир, увійшовши у салон рухомого складу, зобов`язаний негайно оплатити проїзд (завалідувати проїзний документ) з використанням того обладнання оплати проїзду (валідації), яке встановлено у цьому транспортному засобі. Відсутність або часткова несправність певних засобів оплати проїзду (валідації) не є підставою для безоплатного проїзду. У разі несправності всіх засобів оплати проїзду (валідації) пасажир має право на безкоштовний проїзд у цьому транспортному засобі.

Відповідно до п.п.6.3.1.1, 6.3.1.2 Правил, пасажир зобов`язаний: придбати проїзний документ до початку поїздки або у водія, після входу до салону транспортного засобу негайно здійснити валідацію проїзного документа та зберігати його до кінця проїзду.

За наміру купити квиток у водія увійти у транспортний засіб тільки через передні двері.

Згідно з п. 6.4.2.1 Правил, контролер має право перевіряти дотримання пасажирами їх обов`язків, передбачених цими Правилами, та вживати заходи з усунення порушень таких обов`язків, у тому числі через висадку правопорушника на найближчій зупинці та доставлення його до територіального підрозділу Національної поліції.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ч. 2 ст. 74 КАС України)

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

За наведених обставин, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що постанова про притягненню до адміністративної відповідальності серії АПО 18 №221447 від 10.08.2019 року складена у повній відповідності до норм чинного законодавства, позивач, при зверненні з позовом до суду не заперечує той факт, що вона зайшовши до тролейбуса, намагалась придбати квиток у водія, що є порушенням п. 6.3.1.1, 6.3.1.2 Правил користування міським електротранспортом м. Львова, оскільки придбання проїзного документу у водія здійснюється тільки через передні двері трамваю. Також, будучи затриманою контролером для перевірки документу, який надає дозвіл на проїзд, позивачка відмовилась сплачувати штраф, після чого, контролером, діючи в межах Правил користування міським електротранспортом м. Львова, було викликано поліцію.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу Адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, діючи в межах наданих адміністративному суду повноважень, проаналізувавши наведені доводи з приводу заявлених позовних вимог, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції ДОП Франківського ВП ГУНП у Львівській області Шпик Ігоря Євгеновича про скасування постанови серії АПО18 №221447 від 10 серпня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню .

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 7, 222, 251, 252, 256, 268, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 2, 4, 5, 6, 7, 211, 217, 241, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції ДОП Франківського ВП ГУНП у Львівській області Шпик Ігоря Євгеновича про скасування постанови серії АПО18 №221447 від 10 серпня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 09 грудня 2019 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 );

Відповідач - старший лейтенант поліції ДОП Франківського ВП ГУНП у Львівській області Шпик Ігоря Євгеновича (79044, м. Львів, вул. Чупринки, 65).

Суддя -