Справа № 420/6717/19
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6717/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання Кушкань Т.В.;

представника позивача Кочури Ю.О.;

представника відповідача Малюченка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.08.2019 року № , № , № , -

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС в Одеській області, в якій просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.08.2019 року № , № , № .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. На підставі направлення від 27.03.2019 року виданих Головним управлінням ДФС в Одеській області відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 77.1 статті 77, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за 2019 рік, на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 07.03.2019 року № 1676 проведена планова виїзна документальна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 31.08.2017 по 31.12.2018, валютного та іншого законодавства за період з 31.08.2017 по 31.12.2018, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки. За результатом вищезазначеної перевірки був складений акт ГУ ДФС в Одеській області від 17.07.2019 року № 1398/14-01-15-32/41554706 (далі - Акт), у висновках якого зазначені порушення: « 2. п.44.1. ст.44, статті 46, п.п.134.1.1 п.134.1. ст.134., п.137.3 ст.137 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ, зі змінами та доповненнями, ст.1, п.2. ст.3, п.2, п.3, п.5, п.6, ст.9, п.1 ст.11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», від 16.07.1999 № 996 XIV, зі змінами та доповненнями, в результаті чого підприємством ТОВ «Євро-Цветмет» занижено податок на прибуток у сумі 127601660 грн., у тому числі за 2018 ріку сумі 127601660 грн.; 3. п.п.14.1.181, п.14.1 ст. 14, п.198.1, п.198.2, п.198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ, із змінами і доповненнями, в результаті чого підприємством ТОВ «Євро-Цветмет» занижено сума податку на додану вартість всього у сумі 139709804 грн., та від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по декларації за грудень 2018 року у розмірі 7646305 грн». На підставі Акту перевірки ГУ ДФС в Одеській області було винесено податкові повідомлення-рішення від 07.08.2019 року: № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податку на прибуток приватних підприємств у розмірі - 159502075 грн. (127601660 грн. - основний платіж; 31900415 грн. - штрафні санкції); № , яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі - 174637255 грн. (139709804 грн. - основний платіж; 34927451 грн. - штрафні санкції); № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 7646305 грн. Позивач не погоджується із висновками зробленими посадовими особами контролюючого органу в Акті вищезазначеної перевірки через їх протиправність, безпідставність, необґрунтованість, необ`єктивність та невідповідність фактичним обставинам, первинним документам й вимогам діючого цивільного й податкового законодавства України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.08.2019 року № , № , № було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що в акті перевірки зазначено, що перевіркою повноти декларування показників рядка 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» за період з 31.08.2017 по 31.12.2018 встановлено їх заниження у сумі 708898122 грн. Посадовими особами ТОВ «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» в ході перевірки не надано: наказ про облікову політику, документи на підтвердження права власності та користування основними засобами, ТМЦ, ін.; договори, укладені ТОВ «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» з контрагентами постачальниками та контрагентами - покупцями за період з 31.08.2017 по 31.12.2018; регістри бухгалтерського обліку з класу 1 «необоротні активи» по клас 9 «витрати діяльності»; регістри бухгалтерського обліку класу 3 «засоби, розрахунки та інші активи», класу 6 «поточні зобов`язання» в розрізі контрагентів; первинні документи, які свідчать про здійснення господарської діяльності (договори, додаткові угоди, накладні, акти виконаних робіт та наданих послуг; касові книги, касові ордери, касові звіти, касові стрічки, рахунки, товарно-транспортні накладні, подорожні листи, вантажно-митні декларації; накази, відомості нарахування заробітної плати; інвентарні картки, ін.; виписки банків по розрахунковим рахункам; інші первинні документи, підтверджуючі здійснення господарської діяльності за період з 31.08.2017 по 31.12.2018.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі направлень від 27.03.2019 року, наказу від 07.03.2019 року № 1676, відповідно до плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за 2019 рік співробітники Головного управління ДФС в Одеській області провели документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 31.08.2017 року по 31.12.2018 року, валютного та іншого законодавства за період з 31.08.2017 року по 31.12.2018 року.

За результатами цієї перевірки 17.07.2019 року Головне управління ДФС в Одеській області склало акт № 1398/14-01-15-32/41554706 про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 31.08.2017 року по 31.12.2018 року, валютного та іншого законодавства за період з 31.08.2017 року по 31.12.2018 року, в якому встановлені наступні порушення з боку позивача, крім іншого:

- п.44.1. ст.44, ст.46, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.137.3 ст.137 Податкового кодексу України, ст.1, п.2 ст.3, п.2, п.3, п.5, п.6 ст.9, п.1 ст.11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 127601660,00 грн.;

- пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 139709804,00 грн. та від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду по декларації за грудень 2018 року у розмірі 7646305,00 грн.

Такі висновки відповідача обґрунтовані тим, що під час перевірки позивач не надав первинних документів на підтвердження здійснення господарської діяльності у періоді, який перевірявся.

За наслідками перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» на підставі акту перевірки від 17.07.2019 року № 1398/14-01-15-32/41554706 відповідно до зазначених порушень Головне управління ДФС в Одеській області прийняло податкові повідомлення-рішення:

- від 07.08.2019 року № , яким позивачеві за порушення п.44.1. ст.44, ст.46, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.137.3 ст.137 Податкового кодексу України, ст.1, п.2 ст.3, п.2, п.3, п.5, п.6 ст.9, п.1 ст.11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в загальному розмірі 159502075,00 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 127601660,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 31900415,00 грн.;

- від 07.08.2019 року № , яким позивачеві за порушення пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 174637255,00 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 139709804,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 34927451,00 грн.;

- від 07.08.2019 року № , яким позивачеві за порушення пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 7646305,00 грн.

Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Відповідно до п.71.1 ст.71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Відповідно до п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Згідно з п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п.п.77.6-77.9 ст.77 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

20.03.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» листом повідомило Головне управління ДФС в Одеській області про втрату документів первинного бухгалтерського обліку, на підтвердження чого надано лист начальника Приморського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області від 18.03.2019 року № 36/ЕО-11022.

В зв`язку з цим, Головне управління ДФС в Одеській області склало акт від 28.03.2019 року № 519/15-32-14-01/41554706 про неможливість проведення планової документальної перевірки ТОВ «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 31.08.2017 року по 31.12.2018 року у зв`язку з втратою документів бухгалтерського обліку.

Наказом Головного управління ДФС в Одеській області від 01.04.2019 року № 2397 було надано дозвіл на перенесення терміну проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України строків.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу. У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Відповідно до п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У зв`язку з закінченням терміну, визначеного п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України, з метою проведення перевірки 19.06.2019 року посадовими особами Головного управління ДФС в Одеській області було здійснено вихід за податковою адресою ТОВ «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ».

Головному управлінню ДФС в Одеській області було надано лист ТОВ «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» від 19.06.2019 року, в якому повідомлено про втрату документів первинного бухгалтерського обліку, на підтвердження чого надано лист Приморського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області від 19.06.2019 року № 36/27967.

В акті перевірки відповідачем зазначено, що підприємству було повідомлено щодо відсутності підстав для надання 90-денного терміну для відновлення документів, оскільки не було надано акт про результати роботи комісії щодо встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення щодо втрачених документів.

Разом з цим, податковим законодавством не передбачено обов`язку платника податків до письмового повідомлення у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів подавати до контролюючого органу будь-які інші документи, які б свідчили про проведення обов`язкових дій для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення.

Згідно з п.6.10 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, у разі пропажі або знищення первинних документів, облікових регістрів і звітів керівник підприємства, установи письмово повідомляє про це правоохоронні органи та наказом призначає комісію для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення.

На виконання п.6.10 зазначеного Положення ТОВ «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» було здійснено звернення з заявою до Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, заяву прийнято черговою частиною та зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та інші події Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за № 27967 від 18.06.2019 року.

Також, ТОВ «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» створило комісію для встановлення переліку відсутніх документів, яка була призначена наказом від 19.06.2019 року за № 19/06/19.

Таким чином, ТОВ «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» зобов`язане відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу, тобто до 17.09.2019 року.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позивач виконав умови законодавства, які передбачені при втраті документів.

Однак, відповідач, в свою чергу, не виконав вказаних умов щодо надання позивачу строку для поновлення пошкоджених (втрачених) документів.

Тобто, суд вважає, що при проведенні вказаної перевірки відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.83.1 ст.83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; виключено; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Згідно з п.85.4 ст.85 Податкового кодексу України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідно до п.85.6 ст.85 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Згідно з п.85.8 ст.85 Податкового кодексу України посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Однак, ТОВ «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» не відмовлялося надавити запитувані документи Головному управлінню ДФС в Одеській області, оскільки з огляду на вказані вище обставини можливість їх надання у підприємства була відсутня.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що складання Головним управлінням ДФС в Одеській області актів про ненадання документів до перевірки не ґрунтується на законі.

В зв`язку з ненаданням ТОВ «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» документів до перевірки Головне управління ДФС в Одеській області здійснило перевірку на підставі даних інформаційних ресурсів ДФС України.

Під час розгляду справи ТОВ «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» надало до суду копії первинних документів на підтвердження здійснення фінансово-господарської діяльності за період з 31.08.2017 року по 31.12.2018 року, а саме: по взаємовідносинам з ПП «ХАНУМ ЛТД» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, акти виконаних робіт; по взаємовідносинам з ПП «РАФ-СЕРВІС» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, ТТН; по взаємовідносинам з ТОВ «ІН-ТОМ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «СТАРТНАФТА УКРАЇНА» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «ЄВРО ПАУЕР» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «НАЙСПРОМ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «УКРВТОРСПЛАВ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, ТТН; по взаємовідносинам з ПП «ОПТ-ТОРГ 2000» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, ТТН; по взаємовідносинам з ТОВ «НІКМЕТ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «ПАВЕР БАН» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «НІКГАЗ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ПП «ТРАНСКАРГО-ТЕРМІНАЛ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «НВП «АВРОРА» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, ТТН; по взаємовідносинам з ТОВ «КОРПВАН СОЛЮШН» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «ЧАСТЕР» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «ДІБЛЕН» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «ПРАЙМ СТРІМ ОЙЛ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «ДЖАКС КОМПОЗІТИ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «РЕСУРС ПРАЙД ТРЕЙД» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «ОЙЛ ПРОДАКШН» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, ТТН; по взаємовідносинам з ТОВ «ТЕПЛОЕЛЕКТРОПРОМ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «ЛОГАЗ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, ТТН; по взаємовідносинам з ТОВ «СПЕЦКУСМЕТАЛ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, ТТН; по взаємовідносинам з ТОВ «ДАМЕРА» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «ТУСОН-ЛЮКС» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «УКРАЇНСЬКА ПАЛИВНА КОМПАНІЯ «ДНІПРО» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, ТТН; по взаємовідносинам з ТОВ «АЛЬФА ЕНЕРДЖИ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, ТТН; по взаємовідносинам з ТОВ «АЗОВКАБЕЛЬ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЗТРЕЙД-ІННОВАЦІЯ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «ГРАНДІС Л» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, ТТН; по взаємовідносинам з ТОВ «ФАКТОРІНГ ГРУП» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «MET-ХОЛДИНГ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, ТТН; по взаємовідносинам з ТОВ «ВОЛМЕТ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату; по взаємовідносинам з ТОВ «ДИФЕНС-МЕТАЛ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, акти виконаних робіт; по взаємовідносинам з ТДВ «ГАЛБРУХТ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, ТТН; по взаємовідносинам з ТОВ «ЧРБК» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, ТТН; по взаємовідносинам з ТОВ «МЕГАМЕТ» договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, ТТН.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) врегульовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704.

Відповідно до пп.пп.2.1-2.2 п.2 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Суд зазначає, що матеріали справи містять всі необхідні первинні документи та докази на підтвердження здійснення фінансово-господарської діяльності позивача в періоді, що перевірявся, які відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій.

Згідно з пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, на думку суду, висновки Головного управління ДФС в Одеській області про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» п.44.1. ст.44, ст.46, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.137.3 ст.137 Податкового кодексу України, ст.1, п.2 ст.3, п.2, п.3, п.5, п.6 ст.9, п.1 ст.11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що призвело до заниження податку на прибуток в загальному розмірі 127601660,00 грн., та пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість в загальному розмірі 139709804,00 грн. та завищення від`ємного значення у розмірі 7646305,00 грн., є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки здійснені контролюючим органом без аналізу первинних документів фінансово-господарської діяльності підприємства.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Суд зазначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення Броньовський проти Польщі [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004). У кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. Рішення Спорронг та Лонрот п. Швеції , рішення від 23 вересня 1982, серія A N 52, стор. 26, п. 69).

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить, що найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Протоколу № 1 забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснено на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (forseable). Також, закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та у осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.

Суд у своїх рішеннях нагадує, що незважаючи на те, що держави мають широкі рамки розсуду при визначенні умов і порядку, за яких приватна особа може бути позбавлена своєї власності, позбавлення останньої, навіть, якщо воно переслідує законну мету в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст.1 Протоколу № 1, якщо не була дотримана розумна пропорційність між втручанням у права фізичної чи юридичної особи й інтересами суспільства. Також, буде мати місце порушення ст.1 Протоколу № 1 й у випадку, коли наявний істотний дисбаланс між тягарем, що довелося понести приватній особі, і переслідуваними цілями інтересів суспільства.

Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 за своєю суттю є гарантією права власності (рішення від 13.06.1979 року у справі «Маркс проти Бельгії», п.69). Поняття майно має автономне значення, яке, не обмежується правом власності на речі матеріального світу: у розумінні цього положення певні інші права та інтереси, які є активами, можуть також розглядатися як майнові права, а отже - майно (рішення від 23.02.1995 року у справі «Гасус Дозір унд Фьордертехнік Гмбг проти Нідерландів», п.53). Під дію статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції підпадає право вимоги, якщо воно достатньою мірою встановлене, щоб являти собою актив. Коли основою вимоги є майновий інтерес, то особа, яка її має, вважатиметься такою, що має «легітимне сподівання» («Федоренко проти України», «Едуард Петрович Мельник проти України») на отримання майна, за наявності однієї з умов: - якщо наявне остаточне судове рішення, що підтверджує це право («Бурдов проти Росії», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Агрокомплекс проти України»); - якщо є достатнє правове підґрунтування у національному законодавстві, що підтверджує вимогу («Брезовец проти Хорватії», «Рисовський проти України», «Кечко проти України», «Стреч проти Великобританії», «Москаль проти Польщі», «Сук проти України», «Федоренко проти України», «Україна-Тюмень проти України»).

Відповідно до п.50 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «ЩОКІН ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF SHCHOKIN v.UKRAINE) (Заяви №№ 23759/03 та 37943/06) судом констатовано, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 07.08.2019 року № , № , № є протиправними та належать до скасування.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» (Приморський бульвар, буд. 10, кв. 11, м. Одеса, 65026, ідентифікаційний код 41554706) до Головного управління ДФС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ідентифікаційний код 39398646) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.08.2019 року № , № , № - задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 07.08.2019 року № , № , № .

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-ЦВЕТМЕТ» () судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 19210,00 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення складено 10 грудня 2019 року.

Суддя М.М. Кравченко