Справа № 320/2263/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року м. Київ № 320/2263/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Панової Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головне управління Пенсійного фонду України Київської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) з позовом до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 28.09.2018 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за списком № 2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

- зобов`язати Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області зарахувати ОСОБА_1 трудовий стаж роботи з 16.08.1983 по 31.03.1989 до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком № 2, призначити та виплати пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за списком № 2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 22.08.2018 року.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку з досягненням віку, який надає право для призначення пільгової пенсії та маючи загальний трудовий стаж не менше 27 років, з яких не менше 12 років 6 місяців на посадах, що за шкідливими умовами праці, відносяться до посад, зайнятість на яких дає йому право на пенсію на пільгових умовах, він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до списку № 2 згідно з п. б ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але відповідач протиправно відмовив у призначенні вказаної пенсії, чим позбавив передбачених законом гарантій на належний соціальний захист.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. У вказаній ухвалі судом витребувано від відповідача належним чином засвідчені копії документів (матеріалів) на підставі яких було прийнято спірну відмову; письмові пояснення з нормативно-правовим обґрунтуванням щодо обставин, що стали причиною відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а позивачу - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати до суду відповідь на відзив. Крім того, відповідачеві також було запропоновано судом подати до суду заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив від 22.05.2019 № 4620/08 на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що у позивача недостатньо пільгового стажу. Зокрема, п. б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, чоловіки при досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 27 років, з них не менше 12 років 6 місяців - на зазначених роботах, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Тобто, підставою для розгляду питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах є наявність професії (посади) та виробництва в конкретному Списку, а також підтвердження відповідних умов праці працівника за результатами атестації робочих місць за умовами праці впродовж повного робочого дня (не менше 80%). Відсутність хоча б однієї із цих умов не дає права позивачу на таку пенсію.

При цьому відповідач зазначив, що до пільгового стажу позивача за списком № 2 зараховано період роботи з 01.04.1989 по 20.09.1993 у ДП « Завод порошкової металургії» за посадою електромонтер по ремонту та обслуговуванню електроустаткування, що складає 4 роки 5 місяців 3 дні, проте, неможливо зарахувати період роботи з 16.08.1983 по 31.03.1989 за посадою електрослюсар по ремонту електрообладнання (як електрики ремонтні і чергові-порошкові цехи), оскільки постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» вищезазначена посада не передбачена переліком професій Списку №2.

Ухвалою від 06.12.2019 судом здійснено заміну відповідача - Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області 11.02.1998.

Як вбачається із записів трудової книжки позивача від 06.08.1979 серії НОМЕР_3 у період

з 16.08.1983 по 31.03.1989 позивач працював електрослюсарем по ремонту електрообладнання 3 розряду ДП «Завод порошкової металургії»,

з 01.04.1989 по 20.09.1993 - електромонтером по ремонту та обслуговуванню електроустаткування ДП «Завод порошкової металургії».

Факт роботи, повний робочий день в шкідливих умовах на зазначених посадах у вказаний період підтверджений записами у трудовій книжці, а також уточнюючою довідкою про роботу, яка дає право на дострокову пенсію №09-78 від 20.09.2018р., виданою ДП «Завод порошкової металургії» у встановленому законом порядку і формі.

Відповідно до характеристики робіт виконуваних електрослюсарем по ремонту електрообладнання цеху спечених виробів, яку ДП «Завод порошкової металургії» надало пенсійному органу позивач виконував роботи по ремонту і регулюванню електричного обладнання, яким оснащені преси та печі спікання безперервної дії при виготовленні виробів методом порошкової металургії із порошків на основі заліза та кольорових металів. Згідно з технологічним процесом і технічними умовами електрослюсаря по ремонту електрообладнання цеху спечених виробів №2 всі роботи проводились безпосередньо в робочій зоні цеху повний робочий день та змінному режимі (як чергові у вечірній та нічний час).

Як зазначено в характеристиці, на робітника впливали такі шкідливі фактори як пил, заліза, пари масел, висока температура та вологість, підвищений рівень шуму. Всі вищезазначені фактори відносяться до 3 класу небезпеки.

При цьому, ДП «Завод порошкової металургії» у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії від 20.09.2018 №09-78 підтверджує, що виконувані електрослюсарем по ремонту електрообладнання цеху спечених виробів №2 роботи відповідають списку №2 затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 Розділ ІХ п.23 (порошкові цехи) як електрики ремонтні та чергові.

Судом встановлено, що позивач 22.08.2018 звернувся до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до списку № 2 згідно із п. б ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Заяву пенсійним органом прийнято 22.08.2018 та зареєстровано за № 3966, про що свідчить розписка-повідомлення.

За наслідками розгляду заяви, 28.09.2018 відповідачем було прийнято рішення, яким відмовлено у призначенні пенсії. Вказане рішення обґрунтовано тим, що відповідно до наданих позивачем документів, до стажу роботи на пільгових умовах за списком № 2 можливо зарахувати лише період роботи з 01.04.1989 по 20.09.1993 у ДП «Завод порошкової металургії» за посадою електромонтер по ремонту та обслуговуванню електроустаткування, що складає 4 роки 5 місяців 3 дні.

Крім того, відповідач зазначив, що до пільгового стажу неможливо зарахувати період роботи з 16.08.1983 по 31.03.1989 за посадою електрослюсар по ремонту електрообладнання (як електрики ремонтні і чергові-порошкові цехи), оскільки постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» вищезазначена посада не передбачена переліком професій Списку № 2.

Як свідчать матеріали справи, оскаржуване рішення № 129 від 28.09.2019 було направлене позивачу супровідним листом від 26.12.2018 вих. №12526/03.

На думку позивача, Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, відмовляючи йому у призначенні пенсії, діяло всупереч нормам чинного законодавства, чим порушило його права та інтереси, що стало підставою для звернення з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту 2 розділу XV Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788 (далі - Закон №1788), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 27 років у чоловіків (з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року), з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, необхідною умовою для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2.

Статтею 62 Закону №1788 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Відповідно до абзаців 1, 2, 4 п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.

Судом встановлено, що позивач у період з 16.08.1983 по 31.03.1989 працював електрослюсарем по ремонту електрообладнання 3 розряду ДП «Завод порошкової металургії», з 01.04.1989 по 20.09.1993 - електромонтером по ремонту та обслуговуванню електроустаткування ДП «Завод порошкової металургії».

Крім того, підприємство на якому позивач працював у спірний період підтвердило, що виконувані електрослюсарем по ремонту електрообладнання цеху спечених виробів №2 роботи відповідають списку №2 затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 Розділ ІХ п.23 (порошкові цехи) як електрики ремонтні та чергові.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Таким чином, з викладених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком №2.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 17.04.2019 у справі № 686/16852/16-а, 16.05.2019 у справі №132/2081/17, від 09.07.2019 у справі №204/2194/17

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАСУ).

Таким чином, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 16.08.1983 по 31.03.1989 на посаді електрослюсаря по ремонту електрообладнання 3 розряду підлягає зарахуванню до трудового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком № 2.

Щодо позовної вимоги позивача зобов`язати відповідача призначити та виплати пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за списком № 2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 22.08.2018, суд зазначає наступне:

Пунктом «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Судом встановлено, що позивач звернувся за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах при досягненні ним 57 років, враховуючи зазначені вище норми закону, при загальному стажу роботи 29 років, він має право на пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за списком № 2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. З заявою про призначення пенсії за списком № 2 позивач звернувся 22.08.2018, заяву з наданими ним документами прийнято і зареєстровано в пенсійному фонді за № 3966.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (рішення від 19.03.2019 у справі № 806/1952/18) зазначив, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час може бути подано без обмеження будь-яким строком.

За таких обставин у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України не застосовується, оскільки це матиме наслідком неможливість реалізувати передбачене Законом України «Про пенсійне забезпечення» право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження строку у визначеному законодавством розмірі.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98).

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, оскільки відмова відповідача у зарахуванні стажу у пільговому обчисленні та призначенні пенсії, викладена у рішенні, стосується прав конкретної особи, вказане рішення є індивідуальним актом та підлягає оскарженню шляхом подання позову про визнання його протиправним та скасування.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява № 30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява № 20390/07).

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до ч.4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржуване рішення відповідача не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, оскільки судом викладено висновки щодо необхідності зарахування позивачу пільгового стажу, який надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, і відповідач не може діяти в іншій спосіб, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати позивачу трудовий стаж роботи з 16.08.1983 по 31.03.1989 до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком № 2, призначити та виплати пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за списком № 2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 22.08.2018 року.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами частини першої статті 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем за заявлені позовні вимоги немайнового характеру сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. згідно квитанції № 29760 від 06.05.2019 на суму 704,80 грн., оригінал якої наявний в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 28.09.2018 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за списком № 2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) зарахувати ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) трудовий стаж роботи з 16.08.1983 по 31.03.1989 до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком № 2, призначити та виплати пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за списком № 2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 22.08.2018 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 768 грн. (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.