Справа № 140/1498/19
Суддя: Гусак М.Б.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 грудня 2019 року

Київ

справа №140/1498/19

адміністративне провадження №К/9901/32710/19

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:

суддя-доповідач - Гусак М.Б., судді - Гімон М.М., Усенко Є.А.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Волинській області (правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі №140/1498/19 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення пені на суму заборгованості з бюджетного відшкодування податку на додану вартість,

УСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Державного бюджету України на її корить 300 113,69 грн пені на суму заборгованості з бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Волинський окружний адміністративний суд рішенням від 27 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, позов задовольнив частково: стягнув з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 47 637,99 грн пені, нарахованої на суму заборгованості з бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період з 27 червня 2018 року по 20 лютого 2019 року по декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року; 103 339,45 грн пені, нарахованої на суму заборгованості з бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період з 15 грудня 2017 року по 30 липня 2018 року по декларації з податку на додану вартість за квітень 2017 року; 14 739,08 грн пені, нарахованої на суму заборгованості з бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період з 12 липня 2018 року по 20 лютого 2019 року по декларації з податку на додану вартість за січень 2018 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Головне управління Державної податкової служби у Волинській області (правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області) звернулося з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі №140/1498/19 й прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним.

Системний аналіз положень процесуального закону дає підстави вважати, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

У цій справі, суд першої інстанції врахувавши вимоги частин третьої та четверної статті 257 КАС України розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Оцінивши предмет та характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, колегія суддів дійшла висновку про те, що ця справа є справою незначної складності, предметом оскарження у справі є стягнення з Державного бюджету України пені на суму заборгованості з бюджетного відшкодування податку на додану вартість на загальну суму - 165 716,52 грн.

Виходячи з того, що сума щодо якої може бути заявлено вимогу про її стягнення на підставі оскаржуваних рішень, становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб колегія суддів вважає, що справа, у якій подано касаційну скаргу на судове рішення, є справою незначної складності.

Винятків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, не вбачається.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 333 КАС України колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі №140/1498/19.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: підписМ. Б. Гусак
підписМ. М. Гімон
підписЄ .А. Усенко