Справа № 540/1322/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1322/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельниченко В.В.,

за участю представника відповідача ( ГУ ПФУ в Херсонській області) - Бускас К.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійоного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

У липні 2019 року ОСОБА_1 ( надалі - позивач, ОСОБА_1 ), від імені якого діє адвокат Боднарчук І.О., звернувся до суду з позовом до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ( надалі - відповідач, Добропільське ОУПФУ в Донецькій області), у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07.11.2019 р., просить:

- визнати протиправним припинення Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахування і виплати пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) у період з 01.03.2016 року по 31.07.2017 року;

- зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) пенсію за період з 01.03.2016 по 31.07.2017 року.

Ухвалою суду від 22.07.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 16.09.2019 р. вирішено перейти до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, призначено підготовче засідання на 03.10.2019 р.

Цією ж ухвалою залучено до участі у справі другого відповідача - Головне управління ПФУ в Херсонській області.

Протокольною ухвалою суду від 03.10.2019 р. оголошено перерву в підготовчому засіданні до 12.11.2019 р.

У зв`язку з перебування судді на лікарняному, підготовче засідання, призначене на вказану дату не відбулось, тому призначено іншу дату підготовчого засідання 22.11.2019 р.

Протокольною ухвалою суду від 22.11.2019 р. оголошено перерву в підготовчому засіданні до 26.11.2019 р. у зв`язку з не явкою в судове засідання відповідача-2 з поважних причин.

В судовому засіданні 26.11.2019 р. протокольною ухвалою суду вирішено закрити підготовче провадження та розпочати розгляд справи по суті у той самий день.

В судовому засіданні 26.11.2019 р. проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Відповідно до змісту позовної заяви, позивач вказані вимоги обґрунтовує тим, що з 1997 року він отримував пенсію по інвалідності, а з травня 2003 року - пенсію за віком. При цьому, до 2014 він перебував на обліку в Управлінні пенсійного фонду України Донецької області, проте внаслідок проведення антитерористичної операції був змушений переселитися до м. Добропілля Донецької області, де став на облік як внутрішньо переміщена особа. У березні 2016 року позивачу припинено виплату його пенсії без будь-яких пояснень. У липні 2016 року позивач у зв`язку з погіршенням стану здоров`я був змушений переїхати до сина у м. Красноперекопськ, АР Крим, а влітку 2017 року переїхав у м. Херсон, де 07 липня 2017 р. став на облік як внутрішньо переміщена особа. На запит позивача щодо підстави припинення виплати йому пенсії, Управління ПФУ в Херсонській області повідомило, що "призначення (відновлення) пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюється на підставі рішення, ухваленого Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Що стосується питання, з яких підстав було зупинено нарахування і виплату пенсії, Управління пенсійного фонду відповіді не надало". З метою отримання пенсії за спірний період позивач звернувся до суду з позовом до ГУ ПФУ в Херсонській області, проте постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 р. у справі № 540/2175/18 позивачу роз`яснено його право на звернення з вимогами про незаконне припинення виплат пенсії з березня 2016 року та зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію з 01.03.20169 р. по 31.07.2017 р. до Добропільського об`єднаного управління ПФУ Донецької області. Вважаючи порушеним своє право на отримання пенсії за період з 01.03.2016 року по 31.07.2017 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

19.08.2019 року Добропільським об`єднаним управлінням ПФУ Донецької області подано до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що в Добропільському об`єднаному управлінні ПФУ Донецької області пенсійна справа позивача закрита, а тому відсутня можливість проводити будь-які операції з пенсійною справою. При цьому, відповідач зазначає, що 21.07.2017 року на підставі запиту Херсонського об`єднаного УПФУ Херсонської області пенсійна справа позивача була надіслана до вказаного управління. Отже, оскільки позивач перебуває на обліку в Херсонському об`єднаному УПФУ Херсонської області, тому виплата пенсії, продовження виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам здійснюється територіальними органами ПФУ, на обліку в якому перебуває особа. Таким чином, вважає, що Добропільське об`єднане управління ПФУ Донецької області є неналежним відповідачем по справі. Крім того, відповідач вказує на те, що за правилами територіальної підсудності розгляд даної справи має здійснюватися Донецьким окружним адміністративним судом, оскільки місцем реєстрації позивача є м. Донецьк, і відповідач також знаходиться у Донецькій області. При цьому, відповідач вважає, що надана позивачем довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.07.2017 р. № , згідно якої позивач проживає на території м. Херсона, не є документом, який підтверджує зареєстроване місце перебування особи.

01.10.2019 року Головним управлінням ПФУ в Херсонській області подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що пенсійну справу позивача, як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, було прийнято на облік з 01.08.2017 року. До цього часу позивач отримував пенсію в Управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, виплата позивачу пенсії була припинена саме в вищезазначеному Управлінні, а тому з питанням стосовно недоотриманої пенсії за період з 01.03.2016 по 31.07.2017 р. потрібно звертатися до Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. При цьому, відповідач зазначає, що у листопаді 2017 року позивач звернувся до Управління із заявою про розгляд питання щодо виплати недоотриманої пенсії за період з 01.03.2016 року по 31.07.2017 р., внаслідок чого ГУ ПФУ в Херсонській області було направлено лист від 30.11.2017 р. № 16645/02 до УПСЗН Корабельної районної у м. Херсона ради про розгляд даного питання. Проте, рішенням комісії № 6 від 05.02.2018 року позивачу було відмовлено у виплаті пенсії за вказаний період у зв`язку з встановленням факту його відсутності за фактичним місцем проживання / перебування. Вказане рішення комісії та два наступні аналогічного змісту рішення були оскаржені позивачем в судовому порядку і останнім рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 р. у справі № 540/2175/18 зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 01.03.2016 року по 31.07.2017 року. Разом з тим, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 р. вказане рішення Херсонського окружного адміністративного суду скасовано, у задоволені позовних вимог відмовлено.

Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий 17.06.1998р. Ленінським РВ УМВС України у місті Донецьку, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

АДРЕСА_2 липня 2017 року ОСОБА_1 взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа відповідно до довідки управління соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради № від 11.07.2017 року.

Як вбачається зі змісту позову, єдиною підставою звернення позивача до суду з вказаними вимогами є постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 у справі № 540/2175/18, яка набрала законної сили 02.04.2019 року, про відмову ОСОБА_1 у задоволенні його позову до ГУ ПФУ в Херсонській області про визнання протиправним припинення органами Пенсійного фонду України виплати пенсії за період з 01 березня 2016 р. по 31 липня 2017 р. та зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за період з 01 березня 2016 року по 31 липня 2017 року.

Зі змісту мотивувальної частини вказаного судового рішення, вбачається, що даний висновок судової колегії вмотивований тим, що ОСОБА_1 до 01.08.2018 року не перебував на обліку ГУ ПФУ в Херсонській області, що підтверджується розпорядженням Добропільського об`єднаного управління ПФУ Донецької області, яким закрито пенсійну справу ОСОБА_1 лише 20.07.2017 р., а також додатковим атестатом № 101 на гр. ОСОБА_1 , яким виплата пенсії Добропільським об`єднаним управління ПФУ Донецької області йому здійснена по 29.02.2016 року, вказано базовий місяць індивідуальної індексації 01.12.2015 року. Факт вини ГУ ПФУ в Херсонській області стосовно невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком відсутній, оскільки воно не здійснювало протиправних дій та не допускало протиправної бездіяльності по відношенню до позивача в період з 01.03.2016 по 31.07.2017 року, так як останній не перебував на її обліку. Відтак, у ГУ ПФУ в Херсонській області відсутній обов`язок здійснити виплату пенсію позивачу за період з 01.03.2016 по 31.07.2017 року. При цьому, судова колегія роз`яснила позивачу про його право на звернення з вимогами про незаконне припинення йому виплати пенсії з березня 2016 року та зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію з 01.03.2016 року по 31.07.2017 року до Добропільського об`єднаного управління ПФУ Донецької області.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи.

Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами визначеними процесуальним законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.12.2018 року у справі №К/9901/6161/18.

Отже, обставини, встановлені постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 у справі № 540/2175/18, яка набрала законної сили 02.04.2019 року, в рамках розгляду даної справи не підлягають доказуванню.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Цим Законом держава визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом

Частиною 3 статті 4 Закону № 1058 встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058 передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009);

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлено Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Це визначення має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка:

- перебуває на території України на законних підставах;

- має право на постійне проживання в Україні;

- була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Отже, спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи, та не є окремим конституційно-правовим статусом особи.

Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні (частина 1 статті 2 Закону № 1706-VII).

Згідно статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Аналогічні норми містяться у частині 1 статті 46 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд зазначає, що Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" не встановлює жодних випадків для припинення виплати пенсії.

Отже, аналіз положень Закону № 1058-IV та положень Закону №1706-VII свідчить про те, що припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічний правовий висновок викладено у рішенні Верховного Суду від 03.05.2018 року у зразковій справі № 805/402/18.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 та підтверджується обставинами, які встановлені судовим рішенням у справі № 540/2175/18, яка набрала законної сили, з 12.11.2015 р. ОСОБА_1 , фактичне місцем проживання (перебування) якого було АДРЕСА_3 , - взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа відповідно до довідки управління соціального захисту населення Добропільської міської ради № від 12.11.2015 року.

На основі заяви про запит пенсійної справи від 19.11.2015 року управлінням ПФУ м. Костянтинівка Донецької області передано пенсійну справу ОСОБА_1 до управління ПФУ в м. Добропілля та Допропільському районі Донецької області.

Відповідно до додаткового атестату від 18.07.2017 року № 101 Добропільське об`єднане управління ПФУ у Донецькій області виплатило пенсію позивачу по 29.02.2016 року.

При цьому, судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що з 01.03.2016 року ОСОБА_1 , який перебував на обліку в Добропільському об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, припинено виплату пенсії та поновлено її виплату тільки з 01.08.2017 року Головним управлінням ПФУ в Херсонській області.

Отже, в межах даної справи підлягає з`ясуванню питання щодо підстав припинення Добропільським ОУПФУ в Донецькій області виплати позивачу пенсії за віком з 01 березня 2016 р. відповідно до вищевказаних положень Закону № 1058-IV та положень Закону №1706-VII.

Частиною 4 статі 9 КАС України передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

З метою з`ясування підстав припинення виплати позивачу пенсії, суд ухвалою від 22.07.2019 року зобов`язав Добропільське ОУПФУ в Донецькій області надати суду належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), а також письмові пояснення щодо підстав припинення виплати йому пенсії у період з 01.03.2016 р. по 31.07.2017 р., з наданням копії рішення про таке припинення та відповідних доказів, на підставі яких таке рішення було прийнято.

У зв`язку з не виконанням даного судового рішення, ухвалою суду від 16.09.2019 року повторно зобов`язано Добропільське ОУПФУ в Донецькій області надати суду письмові пояснення щодо підстав припинення виплати ОСОБА_1 пенсії у період з 01.03.2016 р. по 31.07.2017 р., з наданням копії рішення про таке припинення та відповідних доказів, на підставі яких таке рішення було прийнято.

Проте, обидві ухвали суду були проігноровані відповідачем, у зв`язку з чим ухвалою суду від 04.10.2019 року до в.о. начальника Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області засновано захід процесуального примусу у вигляді штрафу, втретє зобов`язано Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати у строк до 01.11.2019 року до суду письмові пояснення щодо підстав припинення виплати ОСОБА_1 пенсії у період з 01.03.2016 р. по 31.07.2017 р., з наданням копії рішення про таке припинення та відповідних доказів, на підставі яких таке рішення було прийнято, а також повідомити про те, чи здійснювалося ОСОБА_1 нарахування пенсії у період з 01.03.2016 по 31.07.2017 року, з наданням відповідних доказів.

Вказана ухвала суду отримана Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 11.10.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 135.

Проте, станом на дату ухвалення рішення у даній справі ухвала суду від 04.10.2019 року Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не виконана, витребувані докази та письмові пояснення не надані, а також не зазначено причини, які унеможливлюють їх надання.

З огляду на викладене суд констатує, що незважаючи на неодноразові спроби встановити обставини та підстави, з яких ОСОБА_1 з 01.03.2016 року було припинено виплату пенсії за віком, вимоги суду залишилися не виконаними Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України, а тому у суду відсутня можливість встановити такі підстави.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. (ч. 5 ст. 77 КАС України)

Враховуючи, що внаслідок дій Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_2 .О. у період з 01.03.2016 року по 31.07.2017 року не здійснювалася виплата пенсії за віком з невідомих суду причин, а відповідачем на неодноразову вимогу суду не надано доказів на підтвердження правомірності своїх дій або рішення про припинення виплати позивачу пенсії з підстав, передбачених ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд приходить до висновку про протиправність дій Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення нарахування і виплати пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) у період з 01.03.2016 року по 31.07.2017 року.

Крім того, суд зазначає, що ухвалою суду від 16.09.2019 року зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області надати суду належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

Дослідивши надану ГУ ПФУ в Херсонській області в паперовій формі пенсійну справу ОСОБА_1 , судом не встановлено наявність в його матеріалах будь-якого документа, у т.ч. рішення, Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.03.2016 року.

При цьому, суд приймає уваги пояснення представника ГУ ПФУ в Херсонській області, надані в судовому засіданні 03.10.2019 р., про те, що Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області передано до ГУ ПФУ в Херсонській області витяг з пенсійної справи ОСОБА_1 в електронній формі, який, серед іншого, не містить відомостей щодо підстав припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2016 року.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Тому, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії Суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З огляду на викладене суд вважає, що припинення відповідачем-1 виплати пенсії позивачу з 01 березня 2016 року є порушенням положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки має місце втручання у право власності позивача і законність такого втручання не підтверджено суб`єктом владних повноважень належними доказами.

Таким чином, вимога позивача про визнання протиправним припинення Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахування і виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) пенсії у період з 01.03.2016 року по 31.07.2017 року підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати і виплатити йому пенсію за період з 01.03.2016 по 31.07.2017 року, то суд зазначає наступне.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону № 1058-IV, за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Стаття 46 Закону № 1058-IV визначає умови виплати пенсії за минулий час. Відповідно до частини 2 даної статті нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Як зазначалось вище, з 11 липня 2017 року ОСОБА_1 взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання (перебування) АДРЕСА_4 .

Однак, судовим рішенням у справі № 540/2175/18, яке набрало законної сили, встановлено відсутність вини ГУ ПФУ в Херсонській області у невиплаті ОСОБА_1 пенсії за віком за спірний період.

З огляду на викладене та враховуючи, що в межах розгляду даної справи встановлено протиправність дій Добропільського об`єднаного управління ПФУ в Донецькій області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком за період з 01.03.2016 по 31.07.2017 року, тому суд дійшов висновку про обов`язок Добропільського об`єднаного управління ПФУ в Донецькій області відновити порушені права позивача шляхом здійснення нарахування та виплати позивачу пенсії за вказаний період.

При цьому, суд вказує, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які заперечують або спростовують встановлені обставини у справі № 540/2175/18.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з підстав та предмету спору, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправних дій Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, тому суд вважає, що саме з вказаного відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем у сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_5 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місце знаходження 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28а, код 37755477), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місце знаходження 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з припинення нарахування і виплати пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) у період з 01.03.2016 року по 31.07.2017 року.

Зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) пенсію за період з 01.03.2016 по 31.07.2017 року.

Стягнути з Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місце знаходження 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28а, код 37755477) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_5 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 06 грудня 2019 року.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 112010204