Справа № 580/841/19
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/841/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Черпіцької Л.Т.

суддів: Пилипенко О.Є., Глущенко Я.Б.

за участю секретаря: Закревської І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енджисі-Сек`юриті» до Головного управління Державної фіскальної служби в Черкаській області та Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування протокольного рішення та зобов`язання зареєструвати податкові накладні, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енджисі-Сек`юріті" звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області та Державної фіскальної служби України, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 15 травня 2019 року, просило:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області щодо одностороннього призупинення з 18 січня 2019 року договору про визнання електронних документів від 30 листопада 2017 року №2325001;

- визнати протиправним та скасувати протокольне рішення засідання робочої групи Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області з організації комплексного відпрацювання податкових ризиків з податку на додану вартість №3 від 18 січня 2019 року в частині призупинення дії договору про визнання електронних документів від 30 листопада 2017 року №2325001, укладеного між Черкаською ОДПІ ГУ ДФС в Черкаській області (Канівське відділення) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енджисі-Сек`юриті»;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати днем фактичного подання, а саме 20 лютого 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні: ПН від 29 січня 2019 року №5; ПН від 31 січня 2019 року №6; ПН від 02 січня 2019 року №1; ПН від 16 січня 2019 року №3; ПН від 04 лютого 2019 року №1; ПН від 16 січня 2019 року №4; ПН від 12 лютого 2019 року №2.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії по призупиненню з 18 січня 2019 року дії договору про визнання електронних документів від 30 листопада 2017 року №2325001, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енджисі-Сек`юриті» та Черкаською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області шляхом подання заяви про приєднання від 19 листопада 2018 року №1.

Зобов`язано Державну фіскальну службу України вважати прийнятими в день подання 20 лютого 2019 року податкові накладні, направлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Енджисі-Сек`юриті»: від 29 січня 2019 року №5; від 31 січня 2019 року №6; від 02 січня 2019 року №1; від 16 січня 2019 року №3; від 04 лютого 2019 року №1; від 16 січня 2019 року №4 та від 12 лютого 2019 року №2.

Зобов`язано Державну фіскальну службу України вчинити дії, пов`язані з реєстрацією в Єдиному реєстрі податкових накладних направлених 20 лютого 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Енджисі-Сек`юриті» податкових накладних: від 29 січня 2019 року №5; від 31 січня 2019 року №6; від 02 січня 2019 року №1; від 16 січня 2019 року №3; від 04 лютого 2019 року №1; від 16 січня 2019 року №4 та від 12 лютого 2019 року №2.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції протиправним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, Головне управління Державної фіскальної служби у Черкаській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з наявних матеріалів справи, 19 листопада 2018 року між позивачем та Черкаською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області укладено договір про визнання електронних документів №2325001 від 30 листопада 2017 року шляхом приєднання до нього на підставі заяви №1 від 19 листопада 2018 року. Предметом вказаного Договору є визнання електронних документів, поданих позивачем у форматі (стандарті), затвердженому в установленому законодавством порядку, з дотриманням вимог щодо реєстрації електронного цифрового підпису відповідальних осіб у порядку, визначеному законодавством, засобами телекомунікаційного зв`язку.

20 лютого 2019 року позивач направив до контролюючого органу в електронному вигляді податкові накладні з податку на додану вартість №5 від 29 січня 2019 року, №6 від 31 січня 2019 року, №1 від 02 січня 2019 року, №3 від 16 січня 2019 року, №1 від 04 лютого 2019 року, №4 від 16 січня 2019 року, №2 від 12 лютого 2019 року.

20 лютого 2019 року автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» Державної фіскальної служби України надіслано позивачу квитанції №1 про неприйняття вказаних вище податкових накладних у зв`язку з тим, що відсутній укладений з платником договір приєднання, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу. Запропоновано надіслати заяву про приєднання до договору.

Цього ж дня позивач на виконання вимог зазначених у квитанціях №1 від 20 лютого 2019 року направив до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (ГУ ДФС у Черкаській області) заяву №1 від 20 лютого 2019 року про приєднання до договору про визнання електронних документів №2325001 від 30 листопада 2017 року, за результатами розгляду якої надійшла квитанція №1 з інформацією про те, що заява про приєднання не прийнята через дію заяви про приєднання №1 від 19 листопада 2018 року.

Відмова у прийнятті поданих позивачем податкових декларацій була обумовлена тим, що 18 січня 2019 року на засіданні робочої групи Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області з організації комплексного відпрацювання податкових ризиків з податку на додану вартість за 14 - 18 січня 2019 року прийнято рішення тимчасово призупинити дію договору про визнання електронних документів, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Енджисі-Сек`юриті» (ТОВ «Енджисі-Сек`юриті») у зв`язку з відсутністю платника за місцезнаходженням (протокол №3 від 18 січня 2019 року).

Задовольняючи заявлені позовні вимоги у відповідній частині, суд першої інстанції виходив з того, що Порядком обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №557 від 06 червня 2017 року та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 серпня 2017 року за №959/30827, визначений вичерпний перелік підстав, за яких припиняється дія договору про визнання електронних документів.

Однак при цьому, вказаним Порядком, а також Цивільним кодексом України, Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року №851-IV та затвердженою типовою формою договору про визнання електронних документів права контролюючого органу на призупинення дії договору про визнання електронних документів не передбачено.

Таким чином, суд першої інстанції зазначив, що оскільки Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами не містить такого визначення як призупинення дії договору про визнання електронних документів, та водночас даним Порядком не передбачено такої підстави для припинення дії договору як відсутність платника за місцезнаходженням, дії відповідача 1 щодо тимчасового призупинення укладеного з позивачем договору про визнання електронних документів є протиправними.

Власне, не погоджуючись з такими висновками суду першої інстанції, у поданій апеляційній скарзі скаржник наголосив, що договір про визнання електронних документів, укладений між позивачем та Черкаською ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області, не був розірваний, а лише призупинений з підстав невстановлення місцезнаходження позивача за податковою адресою, згідно інформації, отриманої від оперативного управління ГУ ДФС у Черкаській області на підставі службової записки від 16 січня 2019 року №141/23-00-21-0709, та з метою унеможливлення використання сторонніми особами посиленого сертифікату відкритого ключа ЄЦП, та відповідно недопущення втрат бюджету.

Дане рішення про призупинення дії відповідного договору було залишено без змін згідно довідки ОУ ГУ ДФС у Черкаській області від 01 березня 2019 року №796/23-00-21-0709 на тих самих підставах - не підтвердження фактичного місця проведення господарської діяльності позивача.

Колегія суддів погоджується з викладеними вище висновками суду першої інстанції та вважає необґрунтованими доводи скаржника у зв`язку з наступним.

Згідно з абзацом першим пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України (тут і надалі нормативно-правові акти в редакції, станом на час прийняття ГУ ДФС у Черкаській області рішення від 16 січня 2019 року про тимчасове призупинення дії договору про визнання електронних документів ТОВ "Енджисі-Сек`юріті") податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року №755-IV (Закон №755-IV) в Єдиному державному реєстрі (Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи.

За змістом частин першої, другої статті 10 Закону №755-IV якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ТОВ «Енджисі-Сек`юриті», зареєстроване як юридична особа 08 жовтня 2018 року; основний вид діяльності: діяльність приватних охоронних служб (80.10); місцезнаходження: 19001, Черкаська обл., м. Канів, вул. Енергетиків, будинок 129, офіс 21, що відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а отже в силу положень статті 10 Закону №755-IV така інформація є достовірною.

Таким чином, зважаючи на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження існування обставин, з якими законодавство та умови договору про визнання електронних документів пов`язують можливість його одностороннього розірвання, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що нормами діючого законодавства також не передбачено права контролюючого органу на призупинення дії такого договору, у той же час не спростовують наведеного й посилання контролюючого органу на інформацію про відсутність ТОВ «Енджисі-Сек`юриті» за податковою адресою, отриманої від оперативного управління ГУ ДФС у Черкаській області, оскільки остання не є такою, що в силу згаданих положень законодавства свідчить про відсутність платника податків за зареєстрованим місцезнаходженням (зміну місця реєстрації), а тому не може зумовлювати підстав для розірвання договору про визнання електронних документів в односторонньому порядку.

Зокрема, наведена правова позиція в контексті спірних правовідносин узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 19 грудня 2018 року по справі №821/561/17 (провадження №К/9901/39983/18).

Варто зауважити, про що зазначив відповідач 1 у поданій апеляційній скарзі, за результатами здійснених заходів співробітниками оперативного підрозділу ГУ ДФС у Черкаській області, згідно довідки ОУ ГУ ДФС у Черкаській області від 22 квітня 2019 року №1586/23-00-21-0709 місцезнаходження ТОВ "Енджисі-Енерджі" було встановлено та підтверджено фактичне місце проведення господарської діяльності - м. Канів, вул. Енергетиків, 129, офіс 21, та відповідно до протоколу від 26 квітня 2019 року №19 засідання робочої групи ГУ ДФС у Черкаській області, поновлено дію договору про визнання електронних документів ТОВ "Енджисі-Енерджі" від 30 листопада 2011 року №2325001.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанцій про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «Енджисі-Сек`юриті» у відповідній частині.

Щодо позовної вимоги зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних суд першої інстанції зокрема зазначив, що подані позивачем податкові накладні: від 29 січня 2019 року №5; від 31 січня 2019 року №6; від 02 січня 2019 року №1; від 16 січня 2019 року №3; від 04 лютого 2019 року №1; від 16 січня 2019 року №4 та від 12 лютого 2019 року №2 не були прийняті у зв`язку з тимчасовим призупиненням дії договору про визнання електронних документів, тобто з підстав, не передбачених законодавством, а не за результатом перевірок, визначених Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29 грудня 2010 року, тому дії щодо неприйняття податкових накладних є протиправними.

Попри це, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що відповідачем 2 не проводились передбачені Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних перевірки направлених позивачем податкових накладних, оскільки саме на підставі встановлених та викладених вище обставин і були не прийняті подані позивачем податкові накладні, однак враховуючи, що позовні вимоги звернуті до відповідача 2 по справі, Державної фіскальної служби України, є похідними від заявлених вимог до відповідача 1, ГУ ДФС у Черкаській області, колегія суддів вважає належним обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушених прав позивача та не вбачає заявлених скаржником підстав для пропорційного розподілу судових витрат в розрізі задоволених позовних вимог.

Згідно частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін (пункт 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись ст.ст 241, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 05 грудня 2019 року.

Головуючий - суддя: Л.Т. Черпіцька

Судді: Я.Б. Глущенко

О.Є. Пилипенко