Справа № 753/7601/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 753/7601/19 Суддя (судді) першої інстанції: Коренюк А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря: Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.11.2019 (м. Київ, дата складання тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в м. Києві Палієнка Юрія Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАВ № 1030817 від 31.03.2019 та закриття справи.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у постанові не зазначено місце та обставини вчинення адміністративного правопорушення (вулиці Фрунзе, як зазначено в оскаржуваній постанові, в Оболонському районі немає); відсутня подія адміністративного правопорушення, оскільки пункти 8.4 г, п. 4.1 ПДР є нормами інформаційного, а не зобов`язуючого характеру; в постанові зазначена невірна адреса проживання/реєстрації позивача, не вказано, який нормативно-правовий акт порушив позивач.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.11.2019 адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами, аналогічними викладеним в позовній заяві, а також неповним та необ`єктивним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За матеріалами справи: 31.03.2019 о 10:45 год, позивач, керуючи автомобілем «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Фрунзе, 166 в м. Києві порушив вимогу дорожнього знаку 4.1 - «рух прямо» й здійснив поворот в зоні дії такого дорожнього знаку ліворуч, внаслідок чого порушив п. 8.4 «г» ПДР України.

У зв`язку із виявленим порушенням Інспектором 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в м. Києві Палієнком Ю.В. винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1030817 від 31.03.2019, якою ОСОБА_1 визнано у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності діяв в межах наданих йому повноважень, із дотриманням вимог законодавства, такі дії не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань позивача, які суд розцінив, як бажання уникнути адміністративної відповідальності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8.4 «г» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР) дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, в тому числі: «г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження». У відповідності до п. 4.1 Додатку 1 знак «Рух прямо» відноситься до наказових.

Як вбачається із оскаржуваної, постанови позивач порушив вимогу дорожнього знаку 4.1 - «Рух прямо» - здійснив поворот в зоні дії такого дорожнього знаку ліворуч, внаслідок чого порушив п. 8.4 «г» ПДР.

В той же час, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зокрема, у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 258 КУпАП визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, відповідно до частин 2-5 наведеної статті протокол не складається при вчиненні правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення визначений статтею 283 КУпАП, яка серед іншого передбачає опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Так, оскаржувана постанова містить передбачені статтею 283 КУпАП відомості, однак лише в формальному викладені.

Щодо обставин, установлених під час розгляду справи зазначено: « 31.03.2019 10:42:41|М.КИЇВ ВУЛ.ФРУНЗЕ 166|Водій керуючи тз здійснив поворот ліворуч при цьому порушив вимогу дорожнього знаку 4.1 рух прямо|чим порушив п.8.4.г. ПДР - Порушення вимог наказових знаків». З наведеного неможливо зробити жодний висновок про напрямок руху транспортного засобу, з якої вулиці (дороги) та на яку вулицю (дорогу) здійснено поворот, в якому місці вчинене саме правопорушення.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення в даній категорії справ не складається, правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі, фото- чи відео-фіксації порушення не здійснено, об`єктивних доказів та підтверджень вчиненого правопорушення не надано, відсутня можливість встановити обґрунтованість та правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За приписами статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Однак в даній справі колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана постанова містить недоліки, з огляду на які вона не може бути визнаною законною та обґрунтованою. Інших доказів правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та застосування адміністративного стягнення в порушення статті 77 КАС України відповідачем не надано.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема які встановлюють факт порушення позивачем п. 8.4 «г» ПДР. Відповідачем не виконаного обов`язку щодо збирання належних та допустимих доказів, що встановлюють вчинення позивачем адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, згідно частини другої статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

При цьому Європейський суд з прав людини багаторазово наголошував, що частина адміністративних правопорушень в Україні мають характер кримінальних. При цьому мова йде переважно про порушення у сфері громадської безпеки та дорожнього руху, які підвідомчі Національній поліції України.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Проте, як вбачається з матеріалів справи, однак залишено поза увагою судом першої інстанції, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, крім оскаржуваної постанови з неповним викладом обставин, відповідачем не надано.

За правилами частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, враховуючи протиправний характер оскаржуваної постанови відповідача, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів апелянта про не зазначення відповідачем в постанові місця вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 2 оскаржуваної постанови місцем розгляду справи зазначено: м. Київ, вул. Фрунзе, 166.

Так, дійсно згідно з рішенням Київської міської ради III сесія VII скликання N 8/873 від 22.01.2015, з метою збереження історичного спадку територіальної громади міста Києва повернуто вулиці Фрунзе у Подільському, Оболонському та Шевченківському районах міста Києва історичну назву Кирилівська.

Зазначення в постанові старої назви вулиці є формальним недоліком, який не тягне за собою будь-яких негативних наслідків для позивача, жодним чином не порушує його права та не впливає на законність/не законність постанови.

Доводи апелянта про те, що пункти 8.4 г, п. 4.1 ПДР є нормами інформаційного характеру, а тому не є обов`язковими для водія, колегія суддів вважає помилковими, оскільки наказові знаки встановлюють або відміняють певні режими руху, визначають учасників руху і є обов`язковими для виконання, оскільки відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Щодо зазначення в постанові Серії ЕАВ № 1030817 невірної адреси проживання/реєстрації позивача, то така неточність також містить формальний характер, оскільки ідентифікація позивача здійснювалась за даними посвідчення водія ( НОМЕР_2 ), про що вказано у постанові та також жодним чином не впливає на законність чи незаконність прийнятої постанови.

Доводи позивача про відсутність посилань на нормативно-правовий акт, який порушив позивач не відповідають дійсності, оскільки у постанові чітко зазначено про порушення позивачем вимог п.п. 4.1, 8.4 «г» ПДР.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.11.2019 скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Інспектора 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в м. Києві Палієнка Юрія Володимировича серії ЕАВ № 1030817 від 31.03.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Справу про адміністративне правопорушення за фактом притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за правопорушення, передбачене частиною першою ст. 122 КУпАП - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 05.12.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Н.В. Безименна