Справа № 200/13431/19-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 р. Справа№200/13431/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченка О.В., за участю секретаря судового засідання Реви О.Ю., позивача та її представника - Максимчука С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного виконавця Лановенко Людмили Олегівни, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання протиправним та скасування постанов державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця Лановенко Людмили Олегівні, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 24 червня 2019 року ВП № 59401892, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмилою Олегівною;

- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 31 липня 2019 року ВП № 59401892, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмилою Олегівною;

- визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30 вересня 2019 року арешт коштів боржника від 31 липня 2019 року ВП № 59401892, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмилою Олегівною.

В обґрунтування позову зазначила, що при відкритті виконавчого провадження відповідачем не дотримано вимог частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки, приватним виконавцем - Лановенко Л. О. виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання боржника, яке їй було відоме, а за місцезнаходженням майна, яке, як зазначив, позивач, відсутнє у нього на території м. Києва, тобто округу, де відповідач має право приймати до виконання наведений виконавчий документ. На переконання позивача, такі дії відповідача порушують його права, а тому постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, підлягають скасуванню.

26 листопада 2019 року від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, у якому відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, зокрема, за місцезнаходженням майна боржника. Відмітив, що ОСОБА_1 є власником карткового рахунку № НОМЕР_1 та наявних на цьому рахунку грошових коштів, що підтверджується довідкою ТОВ «Росвен Інвест Україна». Зауважив, що враховуючи положення Цивільного кодексу України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Закону України «Про виконавче провадження» грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні статті 190 Кодексу. З урахуванням наведеного, відповідач зазначив, що підстав для повернення виконавчого документа у приватного виконавця не було, оскільки у ньому було зазначено, що місцезнаходження майна боржника знаходиться у межах виконавчого округу м. Києва.

21 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами загального позовного провадження на 28 листопада 2019 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 28 листопада 2019 року, позивач та його представник з`явилися, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач, треті особи, свого представника до суду не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_2 (а.с.26-27).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» () звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. із заявою від 12 червня 2019 року про примусове виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною за № 12954 від 31 травня 2019 року про стягнення із боржника ОСОБА_1 коштів у розмірі 34 933,76 грн. та зазначено місцезнаходження майна боржника (грошових коштів) на картковому рахунку № НОМЕР_1 відкритого в АТ «ОТП банк», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальца, буд. 44 (а.с.51).

На підставі вказаної заяви, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 24 червня 2019 року ВП № 59401892 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 12954 від 31 травня 2019 року (а.с.69).

10 липня 2019 року приватним виконавцем прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за ВП № 59401892 (а.с.74).

31 липня 2019 року приватним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника за ВП № 59401892 (а.с.78).

Не погоджуючись із вказаними постановами приватного виконавця, позивач звернулася до суду із даним позовом.

При прийнятті рішення, суд виходить із наступних мотивів та керувається такими положеннями законодавства.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до частин 1, 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із частиною першою статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII) фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини другої статті 25 Закону № 1403-VIII приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

В свою чергу місце виконання рішення, в тому числі виконавчого напису нотаріуса, визначено в статті 24 Закону №1404-VIII.

Так, за правилами частин першої та другої статті 24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятись ним на всій території України.

Положеннями абзацу другого частини першої статті 19 Закону №1404-VIII передбачено, що право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Системний аналіз норм свідчить, що виконавче провадження здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених Законом випадках приватні виконавці. Останні здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, й на підставі виконавчих написів нотаріусів. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно у двох випадках: або за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи, або за місцезнаходженням майна боржника. Однією з підстав для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача про примусове виконання рішення. У такій заяві стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчим округом відповідача є м. Київ. Таким чином, відповідач має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, в територіальних межах м. Києва. Це можливо у випадку, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника зареєстроване у м. Києві або ж майно боржника знаходиться в м. Києві.

У заяві на примусове виконання рішення стягувач зазначив, що у позивача є картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ОТП банк».

Як слідує з матеріалів справи, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. прийнято до виконання виконавчий напис за № 12954 від 31 травня 2019 року за місцезнаходженням майна боржника ОСОБА_1 та у зв`язку з чим, прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №59401892.

Суд зазначає, що відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Статтею 179 ЦК України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до пункту 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року № 2346-ІІІ (зі змінами) платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Згідно статті 3 наведеного Закону кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Статтею 7 вказаного Закону передбачено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Однак, жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що «картковий рахунок» є майном в розумінні статті 190 ЦК України. Так само, не передбачено й визначення місцезнаходження «карткового рахунку» за місцем знаходження будь-якого банку.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, що на картковому рахунку № НОМЕР_1 відкритого в АТ «ОТП банк», знаходяться грошові кошти, що давало би підстави вважати їх майном боржника. Водночас, як вбачається із довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» (а.с.52), яка додавалась ним до заяви про відкриття виконавчого провадження, вказаний рахунок відкритий товариством саме для погашення боржником заборгованості за кредитним договором. Із цього, можна зробити висновок, що означений рахунок належить саме Товариству з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна», а не боржникові.

Отже, на думку суду відповідачем не доведено, що позивач мав будь-які договірні правовідносини з АТ «ОТП банк», та мав власні кошти на карткових рахунках.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності у позивача будь-якого майна, розташованого у м. Києві.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що приватним виконавцем протиправно, всупереч вимог чинного законодавства України прийнято до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в них достовірної інформації про місцезнаходження боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Оскільки позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та про арешт коштів боржника є похідними, суд приходить до висновку про їх задоволення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Беручи до уваги приписи зазначених норм, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити шляхом визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про відкриття виконавчого провадження № 59401892 від 24 червня 2019 року, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30 вересня 2019 року, про арешт коштів боржника від 31 липня 2019 року.

Крім того, представником позивача заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 4200 грн.

За правилами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Оскільки відшкодуванню підлягають витрати, понесені позивачем, а в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Приватного виконавця Лановенко Людмили Олегівни (за місцезнаходженням: 02094, місто Київ, вулиця Юрія Поправки, будинок 6, офіс 17), треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» (за місцезнаходженням: бульвар Вацлава Гавела, буд. 6, м. Київ, 03126, ), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна (за місцезнаходженням: АДРЕСА_3 . АДРЕСА_4 , м. Київ) про визнання протиправним та скасування постанов державного виконавця, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про відкриття виконавчого провадження № 59401892 від 24 червня 2019 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10 липня 2019 року ВП 59401892.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про арешт коштів боржника від 31 липня 2019 року ВП № 59401892.

Рішення прийняте в нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 28 листопада 2019 року.

Повний текст рішення складений 06 грудня 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького окружного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя О.В. Зінченко