Справа № 338/1005/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11611/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2019 року у справі № 338/1005/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Богородчанської селищної ради Богородчанського району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 про визнання протиправною постанови,-

суддя в 1-й інстанції Рибка Л.Я.,

час ухвалення рішення 10.10.2019 року,

місце ухвалення рішення селище Богородчани,

дата складання повного тексту рішення 10.10.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Богородчанської селищної ради, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача №4 від 05 серпня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП, провадження у справі закрито у відповідності до ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Провадження у зазначеній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 просить закрити.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова від 05 серпня 2019 року прийнята з порушенням норм чинного законодавства, не відповідає фактичним обставинам справи, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2019 року у справі № 338/1005/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим через допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивач немає доводити свою невинуватість, а докази вчинення правопорушення ним у матеріалах справи відсутні.

Крім того, апелянт звертає увагу на протокол проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку № 418 від 22.10.2018 року, який містить суперечності.

Просить скасувати рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2019 року у справі № 338/1005/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративною комісією при виконавчому комітеті Богородчанської селищної ради під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч 1 ст. 182 КУпАП дотримано вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Судом також встановлено, що оскаржувана постанова прийнята у межах повноважень відповідача, відповідає вимогам ст.283 КУпАП, а саме: містить найменування органу, який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; викладення обставин, встановлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення, підписана головуючим та секретарем комісії.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до переконання, що відсутні підстави для визнання постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Богородчанської селищної ради № 4 від 05 серпня 2019 року протиправною та її скасування, а тому позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не повно і не всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 05 серпня 2019 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Богородчанської селищної ради Богородчанського району Івано-Франківської області розглянуто адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який є власником закладу громадського харчування - кафе "Старий Сад", що в селищі Богородчани АДРЕСА_1 , стосовно якого 30 жовтня 2018 року старшим дільничним офіцером поліції Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Волощуком В.В. складено протокол за ч. 1 ст. 182 КУпАП.

За результатами розгляду справи винесено постанову від 05 серпня 2019 року № 4, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП, у відповідності до вимог ст. 38 КУпАП провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 6-8).

Розгляд зазначеної справи адмінкомісією було проведено втретє, відповідно до рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2019 року. Вказаним рішенням задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 , скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Богородчанської селищної ради від 04 квітня 2019 року №3 про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , справу направлено на новий розгляд (а.с.42 - 43).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, адмінкомісією за результатами розгляду протоколу, складного відносно ОСОБА_1 30 жовтня 2018 року, також виносилась постанова 19 листопада 2018 року №8 про закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 182 КУпАП, за відсутністю складу правопорушення.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2019 року у справі № 338/1462/18 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 про скасування вищевказаної постанови від 19 листопада 2018 року, передачу справи на новий розгляд (а.с. 90 - 92).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду зазначене рішення скасовано, постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Богородчанської селищної ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 19 листопада 2018 року № 8 про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 скасовано та направлено справу на новий розгляд (а.с.46 - 49).

Крім того, встановлено, що в селищі Богородчани по вул АДРЕСА_1 , 5 "б" Богородчанського району Івано-Франківськохї області розташований заклад громадського харчування - кафе "Старий сад", власником якого є ФОП ОСОБА_1 . Зазначена обставина учасниками справи не оспорюється та визнається сторонами.

ОСОБА_2 , який проживає та є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , що по сусідству з рестораном "Старий сад", звернувся до Івано-Франківської регіональної державної лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів із заявою щодо необхідності проведення дослідження рівня шумового навантаження у своєму житловому будинку в зв`язку з постійним порушенням санітарних норм з боку власника вищевказаного закладу громадського харчування, який гучно вмикає музику у ресторані, проводить заходи із залученням "живої музики".

21 жовтня 2018 року в закладі відбувався бенкет, в цей же час проводилось дослідження рівня шуму завідуючою радіологічним відділом Івано-Франківської регіональної державної лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Голуб ОСОБА_3 .

Дослідження проведено лабораторією, яка акредитована у НААУ по ДСТУ ISO/ІЕС 17025:2006 (атестат №2Н100 від 19 березня 2018 року). Завідувач радіологічним відділом Івано-Франківської регіональної державної лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Голуб М.О. для проведення замірів рівня шуму в приміщенні житлового будинку в селищі Богородчани по вул. Я. Мудрого, 3 "б" в денний та нічний час 21 жовтня 2018 року була відряджена наказом директора цієї державної установи № 390 від 19 жовтня 2018 року (а.с. 38).

Відповідно до ДБН В.1.1-31:2013 "Захист територій, будинків і споруд від шуму", еквівалентний та максимальний рівень звуку в денний час становить 40-55 дБА та у нічний 30-45 дБА. Заміри проводились згідно ГОСТу 23337-78, було враховано наявність вікон для вентиляції, погодні умови та ін.

Протоколом проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку №418 від 22 жовтня 2018 року зафіксовано перевищення еквівалентного рівня шуму. Так рівень шуму в дитячій кімнаті у денний час та еквівалентний рівень становив 43 дБА за допустимого рівня до 40 дБА в денний час в житлових кімнатах; рівень шуму в дитячій кімнаті у нічний час та еквівалентний рівень становив 32 дБА за допустимого рівня до 30 дБА в нічний час в житлових кімнатах. При вимірюванні шуму ОСОБА_4 визначила джерело шуму - музика з ресторану "Старий сад" (а.с.83 - 84).

Форма протоколу №418 від 22 жовтня 2018 року відповідає формі, яка затверджена спільним наказом МОЗ України та Міністерства соціальної політики України від 29 травня 2018 року № 784/1012.

Вимірювання здійснювалось шумоміром Testo 815 №30822675/708, у протоколі є вказівка на те, що пристрій пройшов калібрування 06 лютого 2018 року згідно свідоцтва UА/22/180206/ НОМЕР_1 , відповідно до Національного стандарту України "Загальні вимоги до компетентності випробувальних та калібрувальних лабораторій" ДСТУ ISO/ІЕС 17025.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП, зафіксований протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №065655 від 30 жовтня 2018 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Так, відповідно до ст. 288 КУпАП, перевірка законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку дій відповідача щодо відповідності вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП). При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст. 33 КУпАП).

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Разом із тим частина четверта статті 258 КУпАП визначає, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

При прийнятті постанови про накладення адміністративного стягнення за правилами ст.252 КУпАП визначено обов`язок відповідача провести оцінку наявним доказам, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КУпАП, порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від п`яти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і накладення штрафу на посадових осіб та громадян - суб`єктів господарської діяльності - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму зобов`язані: здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно - будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих майданчиках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти): 1) жилих будинків і прибудинкових територіях; 2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури; 3) готелів і гуртожитків; 4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; 5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

Колегія суддів приймає до уваги посилання апелянта на суперечності наведені протоколі проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку № 418 від 22.10.2018 року та подані ним нові докази, а саме дослідження від 07.11.2019 року, згідно з якими перевищення рівня шуму у житловій кімнаті ОСОБА_2 при всіх відкритих дверях у кафе та з відтворенням максимально можливої гучності музики не встановлено ( підтверджується протоколом № 137 від 07.11.2019 та протоколом № 138 від 07.11.2019), оскільки такі проведені в тих самих обставинах, тим самим спеціалістом та приладом та мають важливе значення для правильного розгляду справи.

У матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази скоєного правопорушення та не доведена правомірність та обґрунтованість постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1

А тому колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2019 року у справі № 338/1005/19 скасувати прийняти постанову, якою позовні вимоги - задовольнити.

Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Богородчанської селищної ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 05 серпня 2019 року № 4 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 05.12.2019 року