Справа № 640/23768/19
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 грудня 2019 року м. Київ № 640/23768/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Балась Т.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Ради суддів України про визнання припиненими повноважень та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Ради суддів України, в якому просить суд:

- визнати діючий склад Ради суддів України нелегітимним;

- привести склад Ради суддів України у відповідність до положень статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» шляхом визнання припиненими повноважень членів Ради суддів України, а саме: ОСОБА_2 , який є суддею Вищого антикорупційного суду з 11.04.2019; ОСОБА_3 , яка є суддею Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з 11.04.2019; ОСОБА_4 , який є суддею Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду з 07.05.2019, ОСОБА_5 , який є суддею Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду з 07.05.2019, ОСОБА_6 , який є суддею Верховного Суду у складі Касаційного кримінального суду з 07.05.2019, ОСОБА_7 , який є суддею Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду з 07.05.2019;

- скасувати всі рішення Ради суддів України, що були прийняті за участю вказаних членів з 11.04.2019 (щодо участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) та з 07.05.2019 (щодо участі в т.ч. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ).

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах позовної заяви відсутні копії паспорту позивача як документа, що підтверджує наявність в ОСОБА_1 процесуальної правосуб`єктності.

Так, згідно з частиною 1 статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Адміністративна процесуальна правоздатність - абстрактна умова володіння всіма процесуальними правами і обов`язками, яка передбачає можливість конкретної особи стати суб`єктом конкретних процесуальних правовідносин, стати персоніфікованим носієм прав і обов`язків, передбачених законом для даного суб`єкта і даних правовідносин. Тому особою, що бере участь у справі, можуть бути лише особи, які володіють процесуальною правоздатністю.

Для особистої участі в адміністративній справі недостатньо володіти лише правоздатністю, необхідна ще й адміністративна процесуальна дієздатність, тобто здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді.

Відповідно до частини 2 статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Таким чином, змістом адміністративної процесуальної дієздатності є здатність особисто здійснювати процесуальні права та обов`язки, яка породжує відповідні юридичні наслідки. Вона визнається за фізичними особами, які досягли повноліття.

Положеннями статті 34 Цивільного кодексу України, серед іншого, передбачено, що особа вважається повнолітньою, якщо вона досягнула вісімнадцяти років.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 р. № 5492-VІ (далі-Закон № 5492) паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Пунктом 6 частини 7 статті 21 Закону №5492 встановлено, що до паспорта громадянина України вноситься така інформація як дата народження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку належним доказом наявності в ОСОБА_1 адміністративної процесуальної правосуб`єктності є саме паспорт громадянина України, копія якого до позовної заяви не долучена.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Позивачами всупереч вимогам статті 160 КАС України не зазначено у позовній заяві ідентифікаційний код, відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти відповідача.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Суд зазначає, що правову категорію «зміст позовних вимог» слід розуміти як дію суду, про вчинення якої позивач вимагає ухвалити судове рішення, що спрямована на задоволення певної матеріально-правової вимоги. Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб`єктивного права, зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло.

Водночас позовні вимоги у частині скасування всіх рішень Ради суддів України, що були прийняті з 11.04.2019 за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та з 07.05.2019 за участю ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , не дають можливості з`ясувати, які саме рішення належить визнати протиправними та скасувати з метою захисту порушених прав позивача за наслідками розгляду справи.

Крім того, позивачем не долучено до матеріалів справи оскаржувані рішення, а також не зазначено обставин, які унеможливлюють надання позивачем спірних рішень суб`єкта владних повноважень в самостійному порядку.

Відтак, позивачеві необхідно надати до суду виправлену позовну заяву із зазначенням в ній конкретних рішень відповідача (дата, номер, код), які позивач бажає оскаржити, а також долучити оригінал або належним чином засвідчені копії оскаржуваних рішень, або клопотання про їх витребування у разі відсутності у позивача.

Частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI передбачено, що за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI, за подання до адміністративного суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII установлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 гривень.

При цьому відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Проте, доказів сплати судового збору позивач до позовної заяви не приєднав.

Враховуючи те, що позивачем не визначено конкретну кількість рішень, яку позивач має намір оскаржити, суд позбавлений можливості визначити суму судового збору, яка підлягає сплаті позивачем за звернення з даним адміністративним позовом.

У зв`язку з цим, у порядку усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно сплатити суму судового збору з урахуванням того, що кожне оскаржуване рішення є окремою вимогою немайнового характеру, судовий збір за яку підлягає сплаті окремо.

Згідно з пунктом 11 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, всупереч вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства, позивач у позовній заяві не зазначив власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Копії доданих до позовної заяви документів для відповідача та третіх осіб позивач до позовної заяви не приєднав.

Відповідно до пунктів 4 та 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з пунктом 9 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у позовній заяві зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Частиною 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Таким чином, позов обов`язково повинен містити обґрунтування порушених оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач натрапив на публікацію в мережі інтернет за наслідками проведення позачергового засідання Комітету Верховної Ради з питань правової політики, що відбулося 27.11.2019, на якому було озвучено питання щодо легітимності повноважень діючого складу Ради суддів України в силу того, що є порушеним порядок квотності її формування.

Вирішуючи провести власне дослідження даного питання, позивачем було встановлено, що з 11.04.2019 склад Ради суддів України є нелегітимним, позаяк даний склад Ради суддів України сформований з порушенням частини 2 статті 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Разом з цим, позов не містить пояснень та обґрунтування з посиланнями на норми законодавства, з приводу того, яким чином рішення, прийняті в межах компетенції Ради суддів України, порушують саме його права, свободи та інтереси у сфері публічно-правових відносин.

У контексті викладеного, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Отже, право на судовий захист має та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Таким чином, позивачеві слід зазначити на захист якого порушеного права, свободи чи інтересу поданий позов про визнання діючого складу Ради суддів України нелегітимним, приведення складу Ради суддів України у відповідність до положень статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» шляхом визнання припиненими повноважень членів Ради суддів України, а саме: ОСОБА_2 , який є суддею Вищого Антикорупційного суду з 11.04.2019; ОСОБА_3 , яка є суддею Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з 11.04.2019; ОСОБА_4 , який є суддею Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду з 07.05.2019, ОСОБА_5 , який є суддею Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду з 07.05.2019, ОСОБА_6 , який є суддею Верховного Суду у складі Касаційного кримінального суду з 07.05.2019, ОСОБА_7 , який є суддею Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду з 07.05.2019, а також про скасування всіх рішень Ради суддів України, що були прийняті за участю вказаних членів з 11.04.2019 (щодо участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) та з 07.05.2019 (щодо участі в т.ч. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ).

Згідно з частинами 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали шляхом подання до суду:

- копії паспорту позивача;

- оригіналу документу про сплату судового збору за подання позовної заяви, що має немайновий характер у розмірі, що відповідає змісту позовних вимог, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, за належними реквізитами та у розмірі, визначеному статтею 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI;

- власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- копії доданих до позовної заяви матеріалів для направлення відповідачеві та третім особам;

- оригінал або належним чином засвідчені копії оскаржуваних рішень, або клопотання про їх витребування у разі відсутності у позивача;

- уточненої позовної заяви (у кількості учасників справи та для суду): (1) із зазначенням в ній конкретних рішень відповідача (дата, номер, код), які позивач має намір оскаржити; (2) із зазначенням ідентифікаційного коду, відомих номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідача; (3) із обґрунтуванням порушеного права, свободи чи інтересу, на захист якого поданий позов про визнання діючого складу Ради суддів України нелегітимним, приведення складу Ради суддів України у відповідність до положень статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» шляхом визнання припиненими повноважень відповідно вказаних у позові членів Ради суддів України, а також про скасування всіх рішень Ради суддів України, що були прийняті за участю вказаних членів з 11.04.2019 (щодо участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) та з 07.05.2019 (щодо участі в т.ч. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ).

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Ради суддів України про визнання припиненими повноважень та скасування рішень, - залишити без руху.

2. Позивачеві у десятиденний строк з дня одержання ухвали усунути наведені у ній недоліки у вказаний у ній спосіб.

3. Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т.П. Балась