Справа № 160/10479/19
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 25.10.2019 року надійшов позов ОСОБА_1 до Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови відповідача про накладення штрафу від 12.09.2019 року ВП № 40891493.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржена постанова про накладення штрафу прийнята державним виконавцем усупереч вимогам законодавства України, оскільки сума заборгованості зі сплати аліментів, яка окрім того сплачена ним у повному обсязі, виникла до набрання чинності частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), яка встановлює відповідальність за наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.
Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Тією ж ухвалою суду залучено ОСОБА_2 до участі у справі як третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, а також відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Відповідач наданим правом не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не надіслав. Третя особа будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог на адресу суду також не надіслала.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та не є спірним, що начальником відділу Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області здійнено перевірку виконавчого провадження №40891493. Згідно матеріалів виконавчого провадження державним виконавчем 01.10.2018 року обчислено розмір заборгованості зі сплати аліментів, розмір якої становить 60 928,64 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів; заборгованість сплачена 03.10.2018 року.
Враховуючи, що під час перевірки виконавчого провадження начальником відділу встановлено порушення державним виконавчем вимог ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», начальником відділу на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 30 464,32 грн. на користь ОСОБА_2 , що становить 50% суми заборгованості зі сплати аліментів.
Вважаючи, що спірна заборгованість зі сплати аліментів, яка окрім того сплачена позивачем у повному обсязі 03.10.2018 року відповідно до квитанції № 24145399, про що у оскарженій постанові містяться відповідні відомості, виникла до набрання чинності ч. 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», останній звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд виходить із того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» №2475-VIII від 03.07.2018 року статтю 71 Закону №1404-VIII доповнено частиною чотирнадцятою такого змісту:
« 14. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.
Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу».
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» №2475-VIII від 03.07.2018 року набрав чинності 28.08.2018 року.
Як вже зазначено, позивач притягнутий до відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 50% у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, на підставі абзацу 3 частини 14 статті 71 Закону №1404-VIII в редакції на момент виявлення такого порушення виконавчою службою.
Разом з цим, відповідачем не враховано, що згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
У свою чергу в пункту 2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.99 року у справі №1-рп/99 зазначено, що частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Отже, особа має нести відповідальність за діяння на підставі закону, що був чинним на час його вчинення, крім випадків, коли новий закон пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинення такого діяння.
Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, надає підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.
Неприпустимість зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є одним з аспектів загальновизнаного принципу правової визначеності як елемента принципу верховенства права, який відповідно до частини першої статті 8 Конституції України визнається і діє в Україні.
Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).
Таким чином, при накладенні штрафу відповідачем не враховано, що зазначений вид відповідальності у вигляді накладення на боржника штрафу залежить від суми платежів за три роки, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для застосування до позивача штрафних санкцій на підставі абзацу 3 частини 14 статті 71 Закону №1404-VIII, який набрав чинності 28.08.2018 року, а тому оскаржена постанова є протиправною і підлягає скасуванню.
Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 12.09.2019 року ВП № 40891493 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 30 464,32 грн.
Присудити на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень, 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна