Справа № 160/7936/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Справа № 160/7936/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем 08.06.2018 року було продано нежиле приміщення у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 . Інші земельні ділянки у користуванні позивача не перебувають. Незважаючи на те, що позивачем ще у 2018 році було відчужено нерухоме майно за яке позивач раніше сплачувала земельний податок, відповідачем було протиправно нараховано земельний податок за 2019 рік.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
10.10.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивач є власником нежилого приміщення АДРЕСА_2 , тому їй правомірно нараховано земельний податок за 2019 рік. Жодної інформації щодо зміни права власності до податкового органу не надходило.
Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.
Представник відповідача у судове засідання призначене на 08 год. 30 хв. 20.11.2019 року не з`явився, 19.11.2019 року надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю в іншому судовому засіданні.
Суд вважає, причини неявки представника відповідача зазначені в заяві від 19.11.2019 року неповажними, оскільки причини вказані представником відповідача не позбавляють можливості відповідача забезпечити явку іншого представника.
Згідно частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Отже, у разі неявки в судове засідання повідомленого належним чином відповідача, який є суб`єктом владних повноважень та причини неявки якого визнані судом неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.
Частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин, враховуючи, що позивачем подано заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 26.02.2003 року була власником нежилого приміщення № 42, площею 81,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.06.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Чорною О.С. та зареєстрованим у реєстрі за № 978, ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 нежитлове приміщення АДРЕСА_3 розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Вважаючи протиправними зазначене податкове повідомлення-рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно підпунктів 269.1.1 та 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України, платниками земельного податку податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
За змістом підпунктів 270.1.1, 2070.1.2 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України, об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Пунктом 287.8 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Відповідно до пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.
Отже, платниками земельного податку є власники нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку.
Як встановлено судом під час судового розгляду, 08.06.2018 року ОСОБА_1 продала нежитлове приміщення АДРЕСА_3 розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином у 2019 році у ОСОБА_1 відсутній обов`язок сплачувати земельний податок, за вказане нежитлове приміщення у багатоквартирному жилому будинку.
У даному випадку відповідачем не надано доказів які б підтверджували наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про наявність у позивача об`єктів нерухомого майна за які необхідно сплачувати земельний податок. Надана відповідачем Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформована 29.06.2016 року, тому не може слугувати підтвердженням наявності у позивача нежитлового приміщення у 2019 році.
Також суд не приймає у якості доказу службову записку від 05.11.2019 року № 782/04-36-56-40, оскільки вона лише підтверджує відсутність у податкового органу інформації про право власності на нежитлове приміщення № 42 розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а не підтверджує право власності позивача на вказане нежитлове приміщення у 2019 році.
Натомість договір купівлі-продажу від 08.06.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Чорною О.С. та зареєстрований у реєстрі за № 978, є достатнім доказом, що підтверджує відчуження позивачем у 2018 році нежитлового приміщення № 42 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином у ОСОБА_1 відсутній обов`язок сплачувати земельний податок з фізичних осіб у 2019 році.
В силу вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 20 листопада 2019 року.

Суддя С.І. Озерянська