Справа № 420/1421/19
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1421/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати неправомірною відмову відповідача в перерахунку і підвищенні позивачу пенсії, порушивши Конституцію України, закони і Громадянський кодекс України;

- зобов`язати відповідача провести новий перерахунок і підвищення належної позивачу пенсії з розрахунку основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення з 01.01.2019 року.

Ухвалами суду від 10.04.2019 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; від 24.04.2019 року: зупинено провадження у справі; від 18.11.2019 року: поновлено провадження у справі.

В судове засідання 03.12.2019 року сторони та/або їх представники не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду. (а.с.86, 87)

23.04.2019 року та 18.11.2019 року від позивача до суду надійшли заяви, вхід. № ЕП/3091/19, № 43146/19, в яких останній просить, зокрема, розглянути його позовну заяву без його присутності. (а.с.44, 81)

02.12.2019 року представником відповідача до суду електронною поштою подано клопотання, в якому останній просить, зокрема, здійснювати розгляд справи № 420/1421/19 без участі представника відповідача, в порядку письмового провадження. (а.с.88)

Виходячи з наведеного, керуючись положеннями ч. 3 ст. 194, ч.ч. 1, 3, 9 ст. 205 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно зі змістом адміністративного позову, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, із зазначенням таких фактичних обставин:

- позивач, полковник у відставці, проходив військову службу у рядах Збройних сил України і був звільнений у запас за станом здоров`я. З 1 грудня 2005 року позивачу була призначена пенсія за станом здоров`я, оскільки він являється пенсіонером Міністерства оборони України, має статус «ветерана військової служби», «учасника бойових дій» та «інваліда війни 2-ї групи»;

- отримавши війську пенсію 5 січня 2019 року з 25% підвищенням згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, звільненим з військової служби, і деяких інших категорій осіб» позивач дізнався, що деякі військові пенсіонери за рішеннями суду з 01.01.2019 року стали отримувати основний розмір пенсії 90% грошового забезпечення;

- з проведеним перерахунком і підвищенням пенсії з 01.01.2019 року позивач категорично не згоден, оскільки згідно розрахунків позивача, за винятком останнього на 01.01.2018 року отриманого в Болградському районному відділенні Пенсійного фонду України в Одеській області, починаючи з 2005 року, позивачу було призначено та виплачувався основний розмір пенсії 90% грошового забезпечення (вислуга 48 років). Однак, відповідно до розрахунку пенсії від 01.01.2018 року позивачу було призначено пенсію 70% грошового забезпечення (вислуга 48 років), при цьому ні в яких законодавчих актах України посилань на цю дію Пенсійного фонду України не має. З отриманням другої групи інвалідності позивачу 04.05.2018 року призначено пенсію по інвалідності, розміри якої становлять 80% грошового забезпечення. Довідавшись 05.01.2019 року про те, що деякі військові пенсіонери стали отримувати пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення, позивач 28.01.2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок його пенсії з 01.01.2019 року і в подальшому нараховувати та виплачувати йому пенсію, згідно вислуги років, обчислену з максимального розміру 90% грошового забезпечення. Однак, відповідач у своїй відповіді від 11.02.2019 року № 175/П-11 відмовив в цьому, посилаючись на Закон України від 27.03.2014 року № 1166-V11 «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», де основний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% грошового забезпечення;

- відповідач безпідставно відмовив позивачу у перерахунку і підвищенні пенсії за вислугу років з 01.01.2019 року з урахуванням основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення та дії ГУ ПФУ в Одеській області є неправомірні та незаконні, які обмежують та грубо порушують Конституційні і громадянські права.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, із зазначенням таких фактичних обставин:

- перерахунок пенсії позивача на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 від 21.02.2018 року було проведено з урахуванням основного розміру грошового забезпечення позивача у розмірі 70%, оскільки 01.04.2014 року набрав чинності Закон України від 27.03.2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні»;

- згідно розрахунку пенсії позивача станом на 01.01.2007 року зазначено основний розмір пенсії 80% грошового забезпечення. Згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції зі змінами згідно Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VII) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43). З огляду на вказане положення Закону, згідно розрахунку пенсії позивача станом на 01.01.2018 року у зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення діючих військовослужбовців зазначено основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення. Таким чином, вказане обмеження застосовано відповідачем згідно прямого положення законодавства;

- до 01.01.2018 року позивач отримував пенсію виходячи з розміру грошового забезпечення, яке він отримував особисто на момент звільнення з військової служби. Тому і відсотковий розмір грошового забезпечення був застосований відповідно до законодавства, що діяло на момент призначення пенсії;

- у 2018 році позивачу проведено перерахунок уже на підставі видів грошового забезпечення діючих військовослужбовців, тому і застосуванню підлягає законодавство, що діє на момент виникнення права на такий перерахунок станом на 01.01.2018 року;

- згідно рішення Конституційного суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту «б» підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про страхову виплати) (п. 5) види і розміри соціальних послуг та виплат потерпілим встановлюються державою з урахуванням її фінансових можливостей. Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, врахував також положення актів міжнародного права. Так, згідно зі ст. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень;

- таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави;

- неприпустимим також є встановлення такого правового врегулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій ст. 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст. 21 Конституції України. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальних захист;

- в даному випадку, внесення змін до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII зменшенням максимального розміру пенсії з 80% до 70% грошового забезпечення право позивача на пенсію не скасоване, тоді як обмеження максимального розміру пенсії було закладено у ст. 13 Закону і в первісній редакції. Вказаними змінами не відбулося звуження обсягу існуючого права позивача на призначення пенсії. Так само і не було факту скасування чи звуження обсягу досягнутих прав за критеріями, зазначеними Конституційним Судом України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005. Вказаний підхід застосовано Верховним Судом у рішенні від 04.04.2018 року у справі № 822/524/18;

- після проведення перерахунку розмір пенсії позивача не зменшився, а навпаки збільшився. До того ж, обмеження максимального розміру пенсії було закладено у ст. 13 Закону і в первісній редакції, що свідчить про врахування законодавцем статті 17 Конституції України, згідно з якою забезпечення економічної безпеки є однією з найважливіших функцій держави та справою усього Українського народу;

- таким чином, перерахунок пенсії позивачу здійснено відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок, і на даний час виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства, тому підстави для визнання протиправними дій головного управління відсутні.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю, з таких підстав.

Судом встановлено, що в квітні 2018 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача за вислугу років з 1 січня 2018 року (а.с.54):

Із сум грошового забезпечення:

- посадовий оклад - 5780,00

- оклад за військове звання - 1410,00

- процентна надбавка за вислугу років 50% - 3595,00

- премія 0% - 0,00

ВСЬОГО - 10785,00

Основний розмір пенсії: 70% грошового забезпечення

(вислуга років 48) у розмірі: - 9436,88

в т.ч. збільшення основного розміру пенсії (25%) - 1887,38

вид підвищення або надбавки до пенсії:

Інвалід війни 2 групи/при виконанні обов`язків в/с інвалід війни

2 гр. (ст.7) (з 01 по 30) - 580,80

Інвалід війни 2гр./при виконанні обов`язків в/с - 50,00

Особливі заслуги (34%) ст. 1 п.п. 2-5 Закону (з 01 по 30) - 493,68

Підсумок пенсії (з надбавками) - 7621,54

Підстава перерахунку: (ГЗ згідно ПКМУ № 704) ПКМУ № 103 від 21.02.2018 пункт 1 перерахунок з 01.01.2018.

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 22 січня 2019 року, в якій просив, зокрема, зобов`язання відділ по пенсійному забезпеченню військовослужбовців та членів їх сімей провести новий перерахунок і підвищення основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення з 1 січня 2019 року, та виплачувати в подальшому йому пенсію з урахуванням цього підвищення. (а.с.8-9)

Листом від 11.02.2019 року № 175/П-11 (а.с.10) на вищезазначене звернення щодо перерахунку пенсії відповідач повідомив позивача про таке:

- пенсію за вислугу 48 років позивачу було призначено з 01.12.2005 згідно із Законом України від 09.04.1992 № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон) у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення;

- максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до пункту «а» статті 13 Закону в редакції, що діяла на 01.05.2014, не повинен був перевищувати 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення;

- Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зімни, якими передбачено, що максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення;

- Пенсійним фондом України відповідний перерахунок пенсії не проводився, оскільки зменшення розміру пенсій неприпустиме. Проте, після 01.05.2014 при первинному призначенні пенсії за вислугу років розмір пенсії обчислювався з урахуванням внесених змін, в результаті чого з`явилась диспропорція в розмірах пенсій залежно від часу їх призначення чим порушувалася стаття 24 Конституції України щодо рівності громадян у правах;

- з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» перерахунок раніше призначених пенсій здійснено за нормами законодавства, що діяло на момент перерахунку;

- на підставі наданої Одеським обласним військовим комісаріатом довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії за нормами, чинними на 01.03.2018, позивачу з 01.01.2018 здійснено перерахунок пенсії виходячи з розміру 70% відповідної суми грошового забезпечення. Також повідомляємо, що з 04.05.2018 позивачу призначено пенсію по інвалідності 2 групи, розмір якої становить 80% відповідних сум грошового забезпечення;

- пенсія обчислена, перерахована та виплачується відповідно до норм чинного пенсійного законодавства, тому для проведення її перерахунку виходячи з іншого розміру підстав немає.

Не погоджуючись із відмовою відповідача в перерахунку і підвищенні позивачу пенсії, позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами.

Судом також встановлено, що згідно з матеріалами пенсійної справи позивача № ЮО107324 Міноборони (а.с.50-62), зокрема, відповідно до:

- розрахунку на пенсію за вислугу періодів служби, пенсія позивачу призначена з 01.12.2005 за вислугу 48 / 31 років в розмірі 90% окладів;

- перерахунку пенсії від 13.05.2008 року, пенсія позивача за вислугу років перерахована з 1 січня 2008 року, та відповідно до якого, зокрема, основний розмір пенсії: 90% грошового забезпечення (вислуга років 48);

- перерахунку пенсії від 23.06.2012 року, пенсія позивача за вислугу років перерахована з 1 липня 2012 року, та відповідно до якого, зокрема, основний розмір пенсії: 90% грошового забезпечення (вислуга років 48);

- перерахунку пенсії від 09.10.2017 року, пенсія позивача за вислугу років перерахована з 1 жовтня 2017 року, та відповідно до якого, зокрема, основний розмір пенсії: 90% грошового забезпечення (вислуга років 48);

- протоколу від 04.05.2018 року, позивачу призначена пенсія по інвалідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частинами 1, 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18 позов задоволено та визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 83 % до 70 % сум грошового забезпечення. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 83 % сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Вирішуючи спір по суті, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; тим же особам, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому частиною другою цієї статті визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Перерахунок призначених відповідно до цього Закону пенсій визначений статтею 63, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (редакція, чинна на час проведення перерахунку пенсії).

Відповідно до частини другої статті 63 цього Закону у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно з пунктами 2 та 3 якого Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України (редакція, чинна на момент перерахунку пенсії позивача).

Відповідно до пункту 4 цього Порядку перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 5 згаданого Порядку визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2 постанови). Також цією постановою установлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.

У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», пунктом 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Таким чином, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як убачається із наведених норм, такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Разом з тим відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.12.2005 року позивачу була призначена пенсія за вислугу років, її розмір складав 90 % від грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 13 указаного Закону в редакції, чинній на час призначення, загальний розмір пенсії був обмежений 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

У подальшому стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка змін не зазнавала, а також нормами постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 та від 21 лютого 2018 року № 103, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18 зазначено, що дане рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є зменшення відсоткового розміру основної пенсії, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» відповідно до статті 63 указаного Закону на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду в яких: а) позивач є особою, якій призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; б) відповідачем є відповідне Головне управління Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває позивач; в) предметом спору є зміна відсоткового значення розміру пенсії при здійсненні її перерахунку з 1 січня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 у зв`язку з підвищенням сум грошового забезпечення, що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704.

Отже, вищенаведене обґрунтування відповідача не відповідає фактичним обставинам справи та спростоване дослідженими вищенаведеними письмовими доказами у справі.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновків, що:
- позиція відповідача зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини та/або фактичним обставинам справи;

- оскаржувана позивачем відмова в перерахунку і підвищенні позивачу пенсії, яка викладена у листі від 11.02.2019 року № 175/П-11, надана (прийнята) відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тому вона є неправомірною, відповідно

- позовні вимоги позивача, в тому числі похідні вимоги позивача зобов`язального характеру, підлягають задоволенню повністю.

При цьому суд звертає увагу сторін, що фактично позивач у прохальній частині позову просить зобов`язати відповідача провести новий перерахунок і підвищення належної позивачу пенсії з розрахунку основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення з 01.01.2019 року.

Проте, виходячи зі змісту мотивувальної частини заяв сторін по суті справи, та встановлених судом обставин, суд, керуючись положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне виправити допущену позивачем помилку у зазначеній позовній вимозі, зокрема, з 1 січня 2019 року на 1 січня 2018 року.

Суд також звертає увагу сторін, що вищенаведеною неправомірною відмовою відповідача відмовлено в перерахунку і підвищенні позивачу пенсії за вислугу років. Також, згідно з перерахунком від квітня 2018 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 1 січня 2018 року за вислугу років з основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення на підставі: (ГЗ згідно ПКМУ № 704) ПКМУ № 103 від 21.02.2018 пункт 1 перерахунок з 01.01.2018. Та судом встановлено, що відповідно до протоколу відповідача від 04.05.2018 року, позивачу призначена пенсія по інвалідності. Тому, суд вважає за необхідне конкретизувати вид пенсії, яку відповідач повинен перерахувати з 01.01.2018 року з розрахунку основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення, а саме пенсії позивача за вислугу років.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно, підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, немає.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 194, 205, 241-246, 250, 255, 291, 295 та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107; ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385) про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в перерахунку і підвищенні ОСОБА_1 пенсії, яка викладена у листі від 11.02.2019 року № 175/П-11, неправомірною.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 01.01.2018 року з розрахунку основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова

.