Справа № 460/2534/19
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2019 року м. Рівне №460/2534/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доДемидівської селищної ради Рівненської області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Демидівської селищної ради Рівненської області, у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу в оренду та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу в оренду строком на 7 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним самочинно збудовано житловий будинок на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0003, яка на час будівництва знаходилась поза межами села Вербень. Тому він звернувся до відповідача з заявою про надання відповідної земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0003 по АДРЕСА_2 в оренду строком на 7 років. Позивач вважає, що відповідач безпідставно та невмотивовано відмовив йому у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позаяк всупереч положенням статті 123 Земельного кодексу України спірне рішення відповідача не містить визначених законом підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 07.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач позову не визнав, подав відзив на позовну заяву (а.с.18-19), у якому зазначив, що питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 було постановлено на голосування на сесії селищної ради. За результатами голосування відповідачем не прийнято рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 . Стверджує, що по питанню надання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою рішеня не прийнято, а не відмовлено у прийнятті вказаного рішення депутатами ради, позаяк депутат селищної ради користується правом ухвального голосу та голосує за власним розсудом. Зауважує, що житлова будівля позивача побудована за межами населеного пункту с. Вербень Демидіського району Рівненської області на землях сільськогосподарського призначення, а всупереч вимогам статті 123 Земельного кодексу України на дану територію відсутня містобудівна документація, генеральний план населеного пункту.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив та врахував таке.

05.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до Демидівської селищної ради Рівненської області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га з кадастром номером :03:001:0003 в оренду строком на сім років для індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_3 (а.с.21).

31.07.2019 Демидівською селищною радою Рівненської області прийнято рішення № 1044 (а.с.8), за змістом якого «керуючись статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про оренду землі», статтями 12, 81, 83, 122-124 Земельного кодексу України, розглянувши заяву гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, враховуючи технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок Демидівська селищна рада вирішила:

1. Надати гр. ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер * * *) жителю с. Н.Українка Рівненського району дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 7 років площею - 0,10 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення Демидівської селищної ради для індивідуального дачного будівництва за межами населеного пункту Вербень на території Демидівської селищної ради Демидівської району Рівненської області.

2. Гр. ОСОБА_1 замовити розроблення проекту відведення земельної ділянки проектній організації.

3. Рекомендувати гр. ОСОБА_1 провести добровільну державну експертизу землевпорядної документації.

4. Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію з питань земельних відносин, містобудування, екології, охорони навколишнього середовища ( ОСОБА_2 )».

У вказаному рішенні Демидівської селищної ради Рівненської області від 31.07.2019 № 1044 у правому верхньому куті міститься напис «Рішення не прийнято» (а.с.8).

Згідно з протоколом голосування засідання селищної ради 31.07.2019 по питанню порядку денного «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 .» голосували: «За» - 1; «Проти» - 15; «Утримався» - 6; не брало участі у голосуванні - 5 депутатів селищної ради (а.с.22).

Вважаючи безпідставною відмову відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 7 років відповідно до вказаного рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам сторін суд враховує таке.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами статті 80 ЗК України визначено, що суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно зі статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з частинами першою та другою статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини першої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною другою цієї ж статті ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Зокрема, згідно з частиною третьою статті 134 ЗК України земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу.

Так, згідно з пунктом «ґ» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до частини третьої статті 123 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Частиною другою цієї ж статті ЗК України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною першою статті 122 ЗК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як встановлео судом, земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером :03:001:0003 перебуває у комунальній власності Демидівської селищної ради та розташована на території Демидівської селищної ради Демидівського району Рівненської області, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням: землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.9).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень-відповідачем в основу спірного рішення від 31.07.2019 № 1044 про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, суд виходить з положень частини другої статті 2 КАС України, згідно з якими у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож суду слід з`ясувати, зокрема, чи було оскаржуване рішення Демидівської селищної ради Рівненської області прийняте в межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням встановленої процедури, а також, чи було таке рішення прийняте на законних підставах, пропорційно та розумно.

Засади організації та діяльності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).

Згідно з частиною першою статті 46 Закону № 280/97-ВР, сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин (пункт 34).

Частинами першою та другою статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Судом з`ясовано та не заперечувалось сторонами, що на засіданні вісімнадцятої сесії Демидівської селищної ради Рівненської області 7 скликання прийнято спірне рішення від 31.07.2019 № 1044 (а.с.8).

Дослідивши спірне рішення відповідача суд з`ясував, що результат розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва по суті оформлено рішенням селищної ради про надання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою, але у правому верхньому куті рішення міститься напис «Рішення не прийнято» (а.с.8).

Оскільки відповідне рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не прийнято, отже позивачу фактично відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що рішення про надання дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою не прийнято, тобто не набрало необхідної кількості голосів, що означає, на думку відповідача, що позивачу не відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, позаяк оформлення спірного рішення відповідача у зазначений спосіб, як то - напис «Рішення не прийнято», не змінює суті прийнятого рішення про те, що позивачу не надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду протягом встановленого у законі строку розгляду відповідного клопотання (заяви), тобто фактично відмовлено.

Водночас, за змістом частини третьої статті 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Це означає, що прийняття відповідного рішення обумовлено дотриманням визначеної законом процедури, а відмова уповноваженого органу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має містити мотиви прийняття такого рішення, тобто визначені законом підстави для відмови у наданні дозволу.

Згідно з частиною третьою статті 123 ЗК України, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування (оренду), а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 123 ЗК України.

Судом встановлено, що в оспорюваному рішенні від 31.07.2019 № 1044 відповідачем не вказані жодні підстави для відмови, передбачені частиною третьою статті 123 ЗК України для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Оспорюване рішення відповідача викладене у формі рішення Демидівської селищної ради Рівненської області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу в оренду, проте містить напис «Рішення не прийнято». Тобто, спірне рішення не містить мотивів його прийняття, чим порушено вимоги частини третьої статті 123 ЗК України. Тим самим відповідачем створено перешкоди позивачу на шляху реалізації права на отримання земельної ділянки в оренду.

З аналізу змісту статті 123 ЗК України слідує, що відмова уповноваженого органу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має містити мотиви такого рішення, відтак порушення суб`єктом владних повноважень вказаних приписів закону дає підстави для висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв не у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» №33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» №48939/99, «Moskal v. Poland» №10373/05).

З системного аналізу викладеного вище у сукупності слідує, що не зазначення жодних підстав та мотивів для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у рішенні суб`єкта владних повноважень нівелює право особи як на отримання відповідного дозволу за умови дотримання нею вимог ЗК України при зверненні щодо отримання відповідного дозволу, так і щодо отримання мотивованої відмови у наданні відповідного дозволу.

Слід зазначити, що норми ЗК України жодним чином не позбавляють особу права на отримання від уповноваженого органу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу або відмови.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що відповідачем за таких обставин допущено протиправну бездіяльність щодо не зазначення мотивів відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га з кадастром номером :03:001:0003 в оренду стром на сім років для індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_3 , тому позов в означеній частині вимог слід задовольнити.

Вирішуючи питання про спосіб захисту порушеного права в частині позовної вимоги зобов`язального характеру, суд враховує, що відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішення питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га з кадастром номером :03:001:0003 в оренду для індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_3 віднесено законом до виключної компетенції місцевої ради, а наведеними вище положеннями чинного законодавства чітко визначені, як підстави, порядок, строки, процедура надання відповідачем дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, так і чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, а так само і форма прийнятих відповідних рішень.

Таким чином, відповідач, як орган місцевого самоврядування, зобов`язаний реалізовувати надані йому повноваження у спосіб, встановлений законом, із застосуванням норм законодавства, чинних на час вирішення відповідного питання регулювання земельних відносин.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що для належного та ефективного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 7 років в порядку та у спосіб, передбачений статтею 123 ЗК України, та вирішити зазначене питання з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який в свою чергу не довів правомірність прийнятого рішення.

В ході судового розгляду справи відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість, доводи позивача щодо порушення відповідачем його прав та законних інтересів у сфері земельних відносин грунтуються на матеріальному законі та відповідають обставинам справи. З огляду на наведене, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.4) суд присуджує на користь позивача відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Демидівської селищної ради Рівненської області (35200, Рівненська область, смт. Демидівка, вул. Миру, 21, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Демидівської селищної ради Рівненської області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,10 га з кадастром номером :03:001:0003 в оренду строком на сім років для індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_3 .

Зобов`язати Демидівську селищну раду Рівненської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,10 га з кадастром номером :03:001:0003 в оренду строком на сім років для індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_3 , з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Демидівської селищної ради Рівненської області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 06 грудня 2019 року.

Суддя Нор У.М.